1*

-67_

várce v pravém světle jak Jičínskou Jednotu Cyriilskou, tal: i ředitele jejího, Fr. Jiráska. Takových výsledků v tak krátké době přípravné docíliti lze jen tam, kde dlouholetým, soustavným cvičením jest pohotově liturgický sbor, jehož virtuosita združuje se s uměleckým nadšením.
Jsou-li vzorné produkce skladeb všeho druhu nejdůležitější a nejpodstatnější částí Cyrillských exercicií, doplňuje se názorný obraz hudební reprodukce odbornými přednáškami a praktickým návodem.
Václav Fayks, katecheta měštanských škol v Hořicícfi, přednášel o thematu: »Kterak možno rozšířiti a uplatniti myšlénku Cyril(skou«. Karel Unger, ředitel kinu v Německém Brodě »U působení ředitele kuru«, František Hrubík, kapitulní obřadník a předseda lcřižovnicicé Jednoty Cyrillské u sv. Františka v Praze »0 některých zál.onech hudby církevní«. I)ůlcladně promyšlené a živě přednesené výklady uveřejněny budou v »Cyrillu« a netřeba tedy o nich tuto obšírněji se zmii'iovati, nebot každý z čtenářů sezná je z vlastního názoru.
Theoretické přednášky doplňují se praktickým návodem, jímž přítomní hudebnici, lc exerciciím zavítavší, seznamují se blíže, kterak píseň lidovou, chorál a polyfonii přednášeti dlužno.
Cvičení písně lidové předsevzal redaktor, zvoliv k tomu staročeské Rorate úterní, v přílohách hudebních »Cyrilla« právě vydané, jejichž text s nápěvy a hudebním rliytmem dokonale se shodující výborně zbásnil Karel Rais. Účastníkům se staročeské zpěvy vroucným a mistrným textem clobře zamlouvaly. .~ poněvadž k exerciciím zavítali vesměs zkušení hudebníci, zpívalo se z listu hned správně a v patřičném, živém tempu, j akélio píseň česká většinou vyžaduje. Také při této zkoušce osvědčily se dívky sboru liturgického znamenitě, zpívajíce správně a s nadšením, jako pravé odchovanky Cyrillské Jednoty. Většině piítomných ředitelů klu• i nebyly Rorátní zpěvy dosud známy a slíbili vesměs, že se o zavedení tak krásných zpěvů na svých kůrech pokusí, žádajice, abycli lilasy s notami pro zpěváky vydal, což jsem i slíbil a hned splňuji, jak nasvědčuje hudební příloha tohoto čísla »Cyrilla«. Mám jen jediné přání, aby totiž tak vzácné zpěvy, jimiž žádný jiný národ se vykázati nemůže, ve vlasti naší zase všeobecně

zdomácněly, jako toho staroslavní památníl:ové hudební právem zasluliují.
Chorálu cvičil po tři dni Dobroslav Ore], docent církevního zpěvu při biskupském semináři v Hradci Králové, seznamovav Cyrillisty k exerciciím zavítavší s vnadami chorálu, bez něhož zpěv v pravdě církevní nelze si ani mysliti. Jsa mocí úřadu svého officielním pěstitelem vlastního zpěvu církevního, rozněcoval v srdcích přítomných pěstitelii hudby chrámové lásku k nejctihodnějšímu zpěvu, z jehož zi-ídla vyprýštila se i stará polyfonie i staročeská píseň. "Zkušeností, při svědomitém vyučování příštích kněží získaných, vhodně užil uváděje zkušené hudebníky, jejichž péči svěřeny jsou kruchty různých osad, theoreticky a prakticky v rozmanitá tajemství chorálu a to s takovou živostí, že všecky uchvátil a získal.
V témž duchu počínal se Čeněk Pilař, ředitel kůru v Hořicích, který s účastníky cvičil několik skladeb polyfonických. Hudební zkoušky, s účastníky předsevzaté, byly názorným a velezajímavým návodem, kterak řediteli a cvičiteli jednoty Cyrillské jest si počínati, aby práce jelio dodělala se žádoucího výsledku. Ukázal, kterak svědomitý ředitel má sbor svůj liturgický zasvěcovati v celou soustavu skladby, aby správně pochopena a na-cvičena, byla pak v kostele vzorně před-nesena.
Co oba zkušení odborníci v několika zkouškách nacvičili, sbor účastníku před-nesl při večerní pobožnosti a při závěrečné mši sv. ve hřbitovním, novoměstském kostele Sedmibolestné Panny Marie řízením obou cvičitelů. Orel nacvičil vedle litanií chorálních ke Všem Svatým, chorální částky mešní, které dopinil Pilař skladbami polyfonickými. A tak sbor zasvěcencii, přítomných i-editelu kůrů a učitelů slaviiostně zakončil krásné a povznášející Cyrillské triduum. Velebně a radostně hlaholilo klenbou chrámovou »Te Deum« od Fr. Foerstra, z něhož vyzníval dík rodiny Cyrillistů v Jičíně k t	exerciciím se shromáždivší.
Odměnou a odpočinkem po každodenní práci byly hudební zábavy, ]sterými jičínská elita hudební hudebníky sem zavítavší co nejušlechtileji vítala a bavila. Byly to vesměs umělecké a umělecky přednesené skladby, písně, sbory pro ženské, mužské a smíšené hlasy, houslová a flétnová sola, klavírní díla a smyčcová quartetta a klavírní