připustiti ku výkonu bohoslužebnému pouze umělecká díla hudební, odpovídající veškerým požadavkům krásna. Proto dlužno v druhé řadě pozorovati kůr se stránky umělecké vůbec. Jak tyto živly ve vzájemném spojení se dopltiují, bylo by asi předmětem celé této úvahy, avšak opět se zřetelem l:u drahotní hmotné stránce doby moderní, kterou v žádný příznivý poměr srovnati nelze s dobou rozkvětu literátských pčvecicých jednot století osmnáctého.
Representantem kůru chrámovélio jest a byl jeho vládce (chorregent, správce či i@editel), který v souhlasu s rectorem ecclesiae, t. j. duchovním správcem (farářem) kostela a strážcem výhonu po stránce liturgické výkony církevně-hudební nastudoval a řídil.
V dobách starších, jak známo, za-stával úřad tento obyčejně starší učitel (školmistr), který byl dovedným pěvcem, varhaníkem a hudcem vůbec. Jak velikých až dojímavě krásných zásluh do-byli sobě mužové tito o hudbu clu-ámovou a národní vůbec, známo jest dostatečně z dějin vlasti naší.
Soulad života rodiunélio korunován byl výsledky, ideálními na poli umění hudebního. Zivot hudební počínal již v nižších třídách školy literní, jejíž vůdce byl ve skutečnosti v prvé řadě praktickým hudebníleem. Soukromé péstování umění hudebního v rodinách velkoměstských v době naší nepi-ináší veřejné produkci hudební na kůru clirámovém ani desátý díl užitku jako v dobách minulých. Kůr chrámový byl tehdá střediskem ".ivlu hudebního. Dnes spolkový život velkoměstský, koncertní podium zábavných podniků jest více méně cílem veškerého snažení.
Porovnáme-li ducha doby jmenované s dobou moderní, tane nám mimovolně na mysli otázka, není-li touha po moderní vellcoměstslcé civilisaci částečným ubíjením prostého, ideálního a náfodního svorného cítění. Zdá se, jakoby tento moderní velkoměstský tlak vyvolal jen bouře, boje a zápasy nejenom na poli politickém, ale i na poli uměleckém. (Pisatel má na zřeteli velkoměstské poměry pražské, vídeňské a j. v.)
Nebudiž nám mylně rozuměno, jako bychom nepochopili snahu po vyšším a vyšším zdokonalení živlu tak vznešeného, jakým umění hudební vskutku jest. Kronikář i-ekne: »Jiná doba, jiný lid a mrav, jiný spůsob cítění a vyjádření.« Virtuos,

skladatel připojí: »Nová doba, vyšší technika, vyšší cíle — stále lilouběji.« Psycholog doloží: »Nová generace, bojem o existenci a požadavky životními, jakož i nekonečným studiem uštvané nervósní t.vorstvo!,,
Patrno jest, že resultátem celé této tlieorie musí býti únava. Aby ale poněkud alespoii této svět se ubránil, povstal co výsledek všeobecné nudy realistický směr, který s pravdou nadpozemskou, s vidinou typickou či idealismem spojiti se má. Ideální snažení na poli uměleckém zápasí tedy s realis m e m. Boj to nerovný, v každém ohledu nepřirozený a církevnímu umění rozliodně nezdravý. Realismus chce všední myšlénku ovinouti gloriolou posvátného cítění a stává se na půdě církevní ideálně mělkým. On nemůže změniti se v typickou vidinu, poněvadž ztrnulou jest forma jeho. Idealismus mnohou všední myšlénku na půdě církevní možnou učinil, realismus však mnohou myšlénku ideálně zbožnou rouchem všednosti odul. Než vratme se k thématu.
Kúr chrámový, středisko hudebního křesťanstva dob minulých, odchoval nám velilcolepou řadu umělců, významných tvůrčích talentů, více méně církevním cítěním prodchnutých. Palestrina Orl. Lasso, Hassler, Caldara, Brixi atd. Bach, Háudel, Vitásek, Tomášek, Koželuh, Fůhrer, Horák, 1\Tendelssolni, Krejčí aj. v. Cím dále, tirn více sblížila se hudba clirámová se směrem oratorním, odkudž pouze jediný krok stačil ku směru světsl:énlu, který počal v dobácli nejnovějších holdovati realismu.
Církvi zacliována nejpřednější zásluha, že kůr chrámový spojila v nerozlučný svazek s posvátným výkonem a idealuím obřadem ki-estanské liturgie. Nemožno tudíž pi-tkře posuzovati když táz, církev nechce, aby na kůru veden byl zápas idealismu s realistickým směrem v umění hudebním. Nutno však doložiti, že zlomiti moc tohoto není možností jediného okamžiku, vzhledem ku hmotným poměrům doby nové, která se vším spokojiti se musí.
Církev drží se svého zpěvu chorálního; on vyr'.aduje sice sil vyspělých, pěvců a dirigentů školených, možno pro-vésti jej však za všech i nejméně příznivých dob v ohledu drahotním. Není-li zlatých svícnů, drahých baldachynů a velkolepých stavitelských okras, stačí jednoduchý oltái•, prostý křiž, avšak