40

Da tuis fidelibus,
in te confidentiUus, sacrum septenarium. Da virtutis meritum, da salutis exitum,
da perenne gaudium. Amen. Alleluja.
Autor tohoto hymnu nedá se s jistotou určití. Někteří považují za skladatele francouzského krále Roberta (i I031), jiní Hermanna z Keichenau (l- 1054), jiní konečně papeže Innocence III. (j 1216). Rhytmický ráz, dokonalost poetické formy, úsečnost, jednoduchost a jasnost výrazu, hluboký obsah a vroucí cit, jenž z hymnu tohoto mile čtenáře dojímá, bohatost vhodných obrazů, obdob a antithesí řadí hymnus ku předním výplodům liturgické poesie. Proto třeba původ hledati v době jejího květu, totiž ve 12. nebo 13, století. (Gihr, Die Sequenzen des rům. Messbuches).
Ale budiž autorem svatodušní sekvence kdokoliv, tolik jisto jest, že se vyřinula ze srdce, jež hořelo ohněm lásky Ducha svatého. Jest to píseň pře-krásná, v níž věje rajský vánek a dýše sladká nebeská vůně. Jenom srdce může v tiché hodině poněkud tušiti a okoušeti, jalo vzácné myšlénky a pocity tato svato‑

Dej svým věrným véřícím, s důvěrou Té prosím,
dej Svých darů sedmero. Žehnej naše snažení,
dojíti dej spasení,
věčné popřej radosti.
Amen. Alleluja.
dušní píseň v sobě ukrývá a sice ve formě, jež právě tak svou krásou, jako krátkostí se vyznačuje. S důvěrnou toužebností pozvedá zbožný autor očí svých k nebi s prosbou, aby Duch svatý paprskem vycházejícím z jeho božské při-rozenosti pronikl temnoty, obklopující srdce ubohých poutníků pozemských, aby se ubytoval v srdci našem, je oblažoval, jemu útěchy skytal v bolesti a žalu, by očistoval duši a rány její hojil. O kéž by přišel Duch svatý se sedmi svými dary do srdce věřících křestanů a uschopnil je k nadpřirozeně dobrým skutkům, za něj by odměněni byli po štastné smrti radostí věčnou!
Co do nápěvu jest svatodušni sekvence skoro opakem sekvence velikonoční. Kdežto v této panuje nejživější radost, úchvatné roznícení, prosí v oné nábožná něžnost o sedm svatých darů. Při sekvenci »Veni, sancte Spiritus« má melodie obzvláště význam.*)

Sekvence o slavnosti Božílio Těla:
Lauda Sion Salvatorem,	I	Chval Sione Spasitele,	
lauda ducem et pastorem	chval Pastýře, Vůdce vřele,	
in hymnis et canticis.	prozpěvuj 11Iu v písních čest.	
Quantum potes, tantum aude:	Rozezvuč se k chvalám Krále,	
quia major omni laude,	nemůž' zpěv říct dokonale,	
nec laudare sufficis,	jak On velký, dobrý jest.	
Laudis thema specialis,	Příčina se důležitá	
panis vivus et vitalis	ku chvále dnes tobě skytá,	
hodie proponitur.	chléb věčného života;	
Quem in sacrae mensa coenae,	jejžto při posledním stolu	
turbae fratrum duodenae	dvanácteru apoštolů	
datum non ambigitur.	dala věčná dobrota.	
Sit laus plena, sit sonora,	Pějme chválu libohlasnou,	
sit jucunda,,sit decora	a tu radost naší jasnou	
mentis jubilatio.	uslyš hvězdná výšino.	
Dies enim solemnis agitur,	1\ebo dnes se ten den slaví,	
in qua mensae prima recolitur	když poneprv k duše zdraví	
hujus institutio.	dána tato hostina.	
	(Pokračování.)	
O přednesu hudebním vzhledem ku vícehlasé
hudbě církevní.
Přednesl na exerciciích Cyrillských v Hradci Král. Frant. Jirásek, ředitel kůru v Jičíně.
Kdykoliv jest laikům, diletantům, I úsudek o qualitě přednesu toho kterého někdy i odborným hudebníkům pronášeti výkonného hudebníka, pozorujeme, že

*) Prof. Kupka, 0 mši svaté. s. 61. Sequence. P. Ambros. Kienle, Choralschule.