— 34 —

daná státní nařízeni opravdu zachovávána byla.
a)	Ministerským vynesením ze dne 12. května 1877 č. 16885 (Věstník vládní č. VIIL, str. i 16) nařízeno jest, aby z e mští a olcresní inspektorové při inspekcích a vúbec při svém styku s učiteli osobně k tornu působili, a b y hudba chrámová a zpěv na kůru (— a zajisté i lidový — byt by to v dekretu výslovně nestálo) p i l n ě b v 1 y pěstovány a aby zvláště pilné učitele ve výročních zprávách k vy-znamenání a po případě i k udělení remuneraci odporučovali.
Vynesením pak ministerským ze dne 20, února 1890 č. 5406 (Handbuch der Reichsgesetze und Ministerialverordnungen uber das Vollcschulwesen, Wien, k. k. Schulbúcherverlag, 1891, str. 252) všem přednostům zemským se výše uvedené nařízení z r. 1877 znova připomíná spolu s vybídnutím, by tito obraceli zření k zařízením, kterýmiž by varhaníkům a ředitelům kůru příležitost poskytnuta byla lc dalšímu vz(-Iělání. K takovým zařízením zajisté náleží i
x) Obecná Jednota Cyrillská, kteráž vydává svůj hudební č a s o p i s a pořádá cyrillské exercicie.
L') K tomu hodily by se i p i' e d n á š k y o cíkevní hudbě s praktickými cvičeními a spolu s doporučováním dobrých skladeb při učitelských schůzích a konferencích. Na vybídnutí c. k. inspektorů školních jistě by se vždy některý z učitelů k takové přednášce ochotně propůjčil.
c)	Státní správa církevní hudbě platné služby může prokázati i tím.. když pečuje o to, by na místa, kde jest kostel, dosazováni byli učitelé hudby znalí a zvláště řídicí učitel, který z pravidla ředitelem kúru bývá a b y b y 1 dobrým znalcem a přítelem církevní hudby.
d ) Ovšem jest též v ě c í c í r k v e i státu, by ředitelé kůru a kostelní zpěváci byli přiměřeně placeni.
3. Mimo vyšší církevní a státní úřady o zvelebení církevní hudby v j e d n otlivých farnostech pečovati povolán jest v prvé řadě
a) farář. Farář jest rektorem celého kostela a tedy i oné části

chrámu, které k ů r říkáme. Nemá-li farář zájmu pro církevní hudbu, jest i nejlepší snaha ředitele kůru ochromena, takže nemůže žádoucně činnost svou rozvinouti. Za to, kde farář jest přítelem církevní hudby, láska jeho k církevní liudbě bude jej vždy pobádati k tomu, by i za méně příznivých poměrů hudbu církevní cíle možnosti zvelebil a to tím jistěji, jestli jest i církevní hudby znalcem.
a) Ducliovní správec nejprve přičiňovati se bude o to, by za ředitele ieůru dosazen byl muž polcud možno n ej 1 épe způsobilý i po stránce mravní. Láska k věci nedá mu ustáti dříve, dokud se mu to nepodaří.
3) Poněvadž pak spravedlivo jest, by pilný ř iditel kůru za své přičinění náležitě byl odměněn, přičiní se duchovní i o to, by, kde toho třeba, plat ředitele kůru byl náležitě upraven.
zim) Má- li z ádušní jmění, není to spojeno s pi-ílišnými obtížemi. Dle dvorního nařízení ze dne 18. srpna 1828 č. 21252—3113 jest možno přilepšiti řediteli kůru, když záduší má nepotřebný přebytek a když patron a ordinariát jsou s tím srozuměni. Jedná-li se o zlepšení platu, předloží ředitel kůru žádost farnímu úřadu. Žádost může býti stylisována i adressována na farní úrad. Farní úřad přičiní své dobrozdání a podá žádost patronátnímu úřadu, který připojiv souhlas svůj a poslední úhrnečný výtah z účtů zádušních, zašle věc bud sám neb skrze farní úrad ku konsistoři, kteráž pak přičiní taktéž svůj souhlas a poněvadž se tu jedná o stálý příspěvek ze zádušního jmění, podá věc ještě za příčinou schválení k c. k. místodržitelství. Kde jest dostatečné zádušní jmění, není pochybnosti, že žádost bude příznivě vyřízena.
31) Obtížněji již to půjde, není-li tu dostatečného zádušního jmění. Patron nepřidá-li něco z dobré vůle, dle platnýcli nařízení jako patron při-spěti povinen není. Také kde patronem jest veřejný fond např. náboženský, nelze od něho očekávati vyjímaje velice řídké zvláštního ohledu hodné případy nějaké přilepšení. Však jest tu ještě f a r n í o s a d a, která dle ministerského vynesení ze dne 30. ledna 1872 C. 8og (Ministerialverordnungsblatt Nr. 11 ex 1872) povinna jest takové výloliy krýti, jichž kostel její