25 —

atd. (!!), několik houslí, basová tuba, trubka a buben dopinili ensemble. O textu ani nemluvme, pi•išli bycliom tuze daleko.
Mnoho uvažováno o tom, jakou býti má hudba cirizevní. Jcdui chtí míti hudbu církevní takovou, aby nepostrádala ji-stého vzletu dramati.lcélio, ona musí býti za každou cenu efektní. Proud hlasový víří, jásá, tam opět klesá, koří se v prach. Jednou hnán tempem hbitým a silou, okamžitě klesá v pokorné pianissimo. Druzi považují za základ hudby církevní »cantus planus« bez nátěru dramatiky a odporučují pro skladbu církevni náladu chorální. Efekt zajisté není nebezpečným hudbě posvátné, nelclesneli v afekt.`) Nechci být zde směrodatným vůdcem, připomínám pouze: věnujme bedlivou pozornost tomu, abychom neoctli se opět tam, kde jsme byli na počátku druhé poloviny století iy., kdy za každou cenu musel býti orcliestr, at byi jakýkoliv. Sáhlo se namnoze ku skladbám velikým, pro které scházelo schopných sil, když to již dále nešlo, vítězil sloli operetní a rythmy tance.
Tak jak církev katolická těsně sloučila liudbu s ki•estanslco-katolickou liturgií a této podstatnou částí jí učinila, rovněž tak těžko jest spojiti tuto s hudbou světskou, třeba tonem národním vyzněla. Jediná cesta střední však jest a sice směr hudby oratorní, ráz sytnbolicko-dramatický.
Poměr mezi přesnou hudbou církevní
*) Efekt hudby církevní spočívá ve správné výslovnosti, v správném tvoření tonu, v piné pří-zvučnosti slova (bez tak zv. tučných přízvuků) a v přesném odstínování, které vždy zachovati dlužno, zvláště pak v skladbách homofonních, jednoduchých.

a oratoriem jest asi ten, jako bychom i-ekli modlitba hudbou provázena a zbožný děj zpívaný na jevišti co lira duchovní. Od oratoria krátká jest cesta k Hudbě církevní, mnohem kratší však k liu lbě světské.lkusiti možno všecko, avsak jedno zůstává pevným a nezměnitelným a sice poznání oné pravdy, že hudba církevní, tak jal: církev sobč tuto myslí, vxusu široké vrstvy (něm. »der Menge«) hold přinésti nemůže. Ona má vznešený úkol vesti lid křestanslcý ku pravdě.
Není zajisté hudba chrámová co pod-statná liturgická část koncertem symfonickým ani komorním, nebo kontrapunktickou studií či etydou. "Zbožnost nesídlí jedině v modu starocirkevním, tím méně v chromatu moderním ale v nálad é skladby samé. Je-li nálada chorální skutečným vzorem, o tom podali svědectví mužové vyvolení. Náladu chorální a ráz symbolicko-dramatický zřime za-stoupený v mnohých skladbách českých i cizích mistrů. At již vládne tam živel pouze diatonický nebo tento s chromatem sloučený, my žádáme vždy náladu a vzlet jen církevní, poněvadž ti-rchol všeho uměleckého snažení spočívá jedině v té pravdě, že pravá hudba církevní nic lehkovážně odbytého obsahovati nesmí, úpiný od slova k slovu srozumitelný církvi předepsaný textzachovati musí, náladou svou pak na nic světského nebo theatrálniho upomínati nesiní. Zachováme-li neporušené tyto zásady, pak bude hudba posvátná věrnou, pravou dcerou církve katolické a skutečnou Bohu milou těšitelkou života našeho.

Kouzla kralevice čaroděje
čili : Výlet do předešlých století ku pramenům hudby církevní.
Předneseno o valné hromadě Cyrillské jednoty v Želivě. (llokončení.)

Bylo již bez mála okolo deváté liodiny, t. j.: naší hodiny třetí odpoledne, když slavnostní bohoslužba se skončila a zástupové lcu krátkému odpočinku ode-brali se do svýcli stanů. ILu krátkému jen, pravím ; nebo každý těšil se na slavnost večerní, která téhož dne ještě na-stávala a která měla již ráz více zábavný než bohoslužebný. Bylyt zajistí téhož dne k večeru, když se setmělo, v dolejším ná

dvoří před chrámem na čtyi•ech 5o loket vysokýcli pozlacených svícnecli, opa-třených zlatými mískami, zapáleny umělé ohně rozličnýcii barev, které postupně ozařovaly celý Jeruzalem. Zárovei provozovali v témž nádvoří vznešení israelité, držíc v rukou rozžaté pochodně, posvátné tance a na obloukovitých stupních, které vedly z nádvoří dolejšího do hořejšílio, stály četné sbory levitů a pěvců, zpíva-