9

prutů : jeden z palmý, 2 z citronů a 2 •r, myrty. Když došel kněz s vodou k oltáři zápalnému, vylil vodu před oltářem a ,při tom kněží a levité a celé to ohromné množství věřících za zvuku mohutllýcll surm a jiných nástrojů hudebních zpívali: »Hodu la Adonai« (clivalte Hospodina), »Halleluja« (zvelebujte Hospodina), »Hošiannah,< (rač spasiti nás). ~[ezi zpěvem mávali na znamení radosti ratolestmi, jež v rukou drželi, takže šum a šelest těch větví přehlušoval chvilkami i zpěv těch tisíců a tisíců věřících, co naplilovali ohromné prostranství kolem chrámu. Dojem zpěvu a posvátné radosti toho obrovského množství lidu byl tak ú-chvatný, že bylo příslovím židovským: »Kdo nezažil radosti obřadu s vodou, neví ani, co radost jest.:•
»Jaký jest význam velkolepého ob-řadu toho?« táži se králevice. »Konal se, odvětil čaroděj, na památku vyvedeni vody ze skály, když Israelité na poušti žitní hynuli. Konal se ale též, jak vysvítá ze slov Isaiáše proroka, jež při obřadě se zpívala (»Cerpati budete vodu s veselím ze zdrojů Spasitelových«, Is. 12, 3.), aby na jevo dána byla radostná naděje v budouciho Spasitele, skrze Něhož očista i spása, radost i útěcha veškerým pokolením země přijíti měla.
Právě o takové slavnosti to bylo, když potom v pinosti času na svět seslaný Messiáš za svého veřejného života do chrámu přišel a volal: »Zízní-li kdo,

necht přijde ke mně a pije. Kdo věří ve mne, tomu, jak písmo dí, poplynou z života proudy vody živé. Ale to řekl o Duchu, lcteréhož měli přijmouti, kdož by uvěřili v Něho.« — »Však slavnosti, dodal králevic, které jsi byl právě svědkem, není ještě konec. Jen polileď.«
Obrátiv oči své opět na chrám viděl jsem, ]cterak seřadovalo se kolem oltáře zápalů více než 400 drahými bohoslužebnými rouchy oděných kněží a mnohem větší ještě počet přisluhujících levitii, pal: veliký sbor hudebníků a pěvců, a když ty jednotlivé oddíly zaujaly svá místa, počala slavnostní zápalná obět, při které obětováno bylo tímtéž obřadem jako beránek při oběti ranní, třicet kusů mladélio skotu a bravo. Pokud obět trvala, kněží a levité, zpěváci a lid pro zpěvovali za zvuku hudby t. zv. »veliké Alleluja«, t. j. šest žalmů (I12.-I17.), z nichž každý počínal jásavým »Alleluja«; při verši 25. žalmu 117., kde přicliází slovo »hošiannah«, ozýval se opět šum ratolestí, kterými nad hlavami i ve vzduchu šelestili. Pak obešel celý dav ]cněží i věřících, clržících v levé ruce hoříci pochodeň a v pravé ratolesti, oltář zápalný jednou do kola, při čemž opět slyšeti bylo nadšený jásot a radostný ples vycházející zároveň ze sta tisíců hrdel a doprovázený hudbou, která však ve spoustě lilasů lidských téměř se ztrácela.
(Pokračování.)

Obecná jednota Cyrillská.
Výroční zprávy za rok 188J_

O poměru farních jednot Cyrillslcých k Jednotě Obecné vyslovují se stanovy jak následuje:
§ 16. Odvětvená farní jednota Cyrillská jest členem Obecné Jednoty Cyrillslcé a za členství odvádí prostřednictvím Jednoty diecésní (a pokud této nestává, bezprosti-edně) na uhrazení výloh správy obecné tolikrát to kr., kolik platících členů farní Jednota čítá (viz čl. V-, § 7. bb) stanov Obecné Jed-noty), začež se jí dostane pi•iměi•ený počet prémií Obecnou Jednotou vydávaných.
17. Yi•edseda Obecné Jednoty Cyrillslcé dostává od předsedů Cyrillských

Jednot farních ]caždého roku zprávu o činnosti jejich (viz J. X., § 25. d) stanov Obecné Jednoty Cyrillské).
Za tou příčinou žádá podepsaný pp. předsedy veškerých farních jednot Cyrillských ze všech diecésí v Cechách a na Moravě, aby členslcé příspěvky, jakož i výroční zprávy za role 139g laslcavě zaslali
nejdéle do konce února 1900.
Farní Jednoty Cyrillslcé v d i e c é s i Králové-Hradecké zašlou členské příspěvky i výroční zprávy vdp. J os e fu M r š t í k o v i, předsedovi diecésní jed-noty Králové-Hradecké, jemuž zároveň