4 —

ze zkušenosti vím, děti brzy si oblíbí a jej slušně zpívati se naučí; podjímají se horliví učitelé velice záslužné práce, když hned již v srdce dětská základy pravé církevní hudby vštěpuji.
~) Než jestli z někoho má býti zpěvák, který by vyšším požadavkům vy-hověti mohl, jest nutně třeba (pakli nelze jednotlivci užiti soukromého vyučováni) odborných škol bud spolkových neb soukromých. Následování

hodným vzorem školy spolkové jest u nás pěvecká škola Cyrillská přiAkademii křestanské zřízená, i jest důležitou povinností každé Cyrillské jednoty, by o zřízení podobné školy pečovala, kde pak Cyrillské jednoty není, jest to úkolem ředitele kůru, by o dorost pěvecký sám se staral. Jest to sice práce celkem nevděčná a na nejvýš namáhavá, ale spolu nezbytná.	(Pokračování.)

Kouzla kralevice čaroděje
čili : Výlet do předešlých století ku pramenům hudby církevní.
Předneseno o valné hromadě Cyrillské jednoty v Želivě 19. února 1899,

Vlídný kralevic, o němž jsem v předešlé přednášce vypravoval, 1) nespokojil se tím, že ukázal mi s vrcholku hory svou rozsáhlou říši, ve které zpěv přirozený i umělý tisícerou rozmanitostí, dle povahy rozličných národů a zemí a dle různého stupně vzdělanosti a hudebního nadání od nesčíslných sborů a pěvců zazníval, nespokojil se tím, pravím, pochlubiti se nepočetnými zástupy svých ctitelů a přerozmanitým uměním jejich, ale byl ochoten, sotva že jsem jej za to požádal, vysvětliti a jaksi znázorniti mi také původ a počátek převzácného umění jejich. Nechtěl jsem býti neskromným a obtěžovati jej prosbou za výklad původu veškeré hudby a všeho onoho umění, jež sluchu našemu tak lahodí. Přál jsem si jen poznati počátek onoho hudebního či lépe řečeno zpěvného umění, které ne pouze uchu lidskému lahodí ale i ducha povznáší a vroucím zápalem nadšeného smrtelníka-umělce málo menším oněch blažených a nesmrtelných duchů činí, kteří před triinem Božím ustavičné chvály pějí. Chtěl jsem, zkrátka řečeno, dověděti se jen původu a počátku zpěvu církevního.
Královský kouzelník, aby vyhověl touze mé, uchopil kouzelný proutek a švihl jím nad krajinou, kterou jsme hlubolco pod sebou viděli. V okamžení za-halila hustá mlha celé to nesmírné údolí zemské a přes to mlhové moře přeletěly v divém chvatu šedé věky, sta a tisíce

') Viz =Cyrily, ročn. 1897., str. 70. a 78, a ročn. 1898., str. 7,

let, a uchvátily mysl mou do pradávné minulosti. Pojednou utišily se kvapem věků vzbouřené mlžiny a z klidné hladiny mlhavého moře vynořily se obrysy krajiny, která mi čím dále tím známější připadala. Od severu k jihu protékala krajinou řeka a ztrácela se v ohromném jezeru, jehož vůkolí bylo jako mrtvé. Na východní straně řeky byla nepřehledná poušti, jejižto obzor v nedozírné dálce splýval s oblohou; na západní palc straně prostírala se pak veleúrodná krajina, piná bohatých měst a osad a sahala až ku břehům velikého moře. Na severu zve-daly se nebetyčné hory, na nichž černaly se hvozdy obrovských cedrů a cypřišů a bělaly se mramorové lomy, ve kterých hemžilo se na tisíce čilých kamenníků, otesávajících ohromné balvany v pravidelné podoby a tvary. Na jihu opět poušti a skalnaté pahorky, na nichž jen sporé viděti bylo stromy a keře. Krajina uprostřed podobala se rozkošné zahradě. V údolích zvedaly štíhlé palmy koruny z dlouhých ohebných větví do výše a tvořily půvabné háje, piné osvěžujícího stínu. Na polích, kde jen dost malý pramének zvlažoval úrodnou půdu, vinila se a zrála bohatá úroda. Pahorky zelenaly se rozkošnými lesíky stromů olivových a citronových, pomorančů a kamelií, oleandrů a jabloní granátových a keře myrt a rozm.arinů vydávaly opojnou vůni do širého vůkolí. Na stráních táhly se nad sebou jako stupně dlouhé řady vinných kmenů, jejichžto větve prohýbaly se pod tíží pi•esladlcých ne-početných hroznů. Výs"e nad nimi, kde