—

málo. Jest zajisté ještě mnolio míst, kde bud jen pramálo anebo docela nic o re-formě hudby pracováno nebylo. 'Ueba také jest, aby tam, kde v Cyrillském směru se již pracuje, nezůstávalo se státi, ale s chutí v práci se pokračovalo.
Má-li dojíti k pronikavému obrodu církevní hudby, jest nezbytně třeba, by nejen tu a tam jednotliví horliví nadšenci pracovali, ale aby všickni k tomu povolaní činitelé o zvelebení církevní hudby se přičinili. A kterak povolaní k tomu činitelé o to přičiňovati se mají, aby církevní liudba byla zvelebena, to obral jsem sobě za předmět rozpravy.
Kéž slova má nezůstanou hlasem volajícího na poušti a přispějí k usl iitečnění ideálu Cyrillské jednoty: k obrodu a zvelebení liudby posvátné!
Otázka, kterou jsem si za předmět naší rozpravy obral, jest příliš široká, než aby v krátké době, této přednášce vykázané, do podrobna a úpině vyčerpána býti mohla. Musilt jsem proto přednášku svou značně zkrátiti a omeziti se celkem pouze na výčet tolio nejhlavnějšílio. Mimo to jest to otázka, která vy-žaduje přemýšlení ne pouze jednotlivce, ale společného uvažování a rohováni zkušených znalců. Proto prosím, by přednáška považována byla pouze jako podnět a podklad pro clal~í uvažování, a Bůh dej, i pro ponenáhlé, avšak vy-trvalé provádění návrliů, které pro zvelebení Hudby církevní po zralém uvážení za vhodné uznány budou.
Poněvadž při vší opatrnosti přece by se mohlo státi, že by se tu a tam naraziti mohlo, prohlašuji předem, že jedná se mi jedině a pouze o zvelebení církevního zpěvu a že nikterak není úmyslem mým někoho zarmoutiti. Pokud pak třeba dotknouti se vyšších instancí a zasloužilých o cirl:evní hudbu korporací, činím návrhy své ve vší povinné úctě a s vděčným uznáním všeho, co těmito pro zvelebení círl:evní hudby již učiněno bylo.
Nuže přistupme již I: úl:olu zvolenému. Otázka zní: Kterak k tomu povolaní činitelé o to přičiňovati se mají, aby círi:evní hudba byla zvelebena.
Dříve než na otázku tuto odpovíme, nutno jest nejprv vytknouti, k cl o těmi povolanými činiteli jsou, ]:teři o zvelebení církevní hudby pečovati mají.

I. Jest to v prvé řadě církev, jíž zajisté pi•irozeuě náleží, by o církevní hudbu se starala a o její zvelebení pečovala.
2.	V druhé řadě jest to s t á t, kterýž I: tomu povolán jest, by pečoval o zvelebení umění vůbec a tedy také vlivem svým l: zvelebení církevní hudby přispí-val, a to tím píce, poněvadž moderní stát má v rukácli svých školu,L nlž ředitelé i:ůru z větší části bývají bráni a též i materiál pěvecký.
Dále jsou to soukromé korporace, které pěstováni círi:evní hudby za úkol lilavní neb vedlejší sobě obraly. K těmto u nás náleží: Obecná je(-1-nota Cyrillská s podřízenými jí Jednotami diecésními a farními, pražská konservatoř hudby, je-jímž pododdělením jest škola varhanická, l:teráž vychovává ředitele kůru, a konečně též pěvecké spolky svět-s k é, které v stauovácli svých i pěstování zpěvu posvátného mají.
Yol:ud pak se jednotlivých o s a d f a r n í c li týče, tedy pečovati mají o církevní liudbu d u c h o v n í s p r á vcové s e svými podřízenými k něžlml, patronátiií úřadové, ředitelé kůru, učitelstvo, zpěváci a hudebníci kůroví a konečně i lid obecný, ovšem každý ve svém oboru působnosti dle objektivně správných norem a nikoli dle subjel:tivnícli libůstek osobnícli. Tím již řečeno, že povolanými činiteli v církevní liudbě nejsou lidé, kteří obor působnosti své přestupujíce aneb církevní hudbě nerozumějíce o ní rozhodovati chtějí.
Jmenovaní tuto činitelé o opravu církevní hudby opravdově zasloužilými se učiní:
A.	postarají- li se přiměřeně o vycvičení těch, kteří bud církevní hudbu provozovati aneb aspoii vliv na ni míti mají a
přičiní-li se o důstojné, záhonům církevním odpovídající praktické provozování církevní liudby samé.
Ad A. Má-li círl:evní hudba sl:utečně zvelebena býti, třeba jest, aby
rrJ d u c li o v e n s t v o o pravé církevní hudbě přiměřeně poučeno bylo a aby
l) ústavy, z kterých ředitelé kúru vycházejí, tak byly zařízeny, by chovancům svých ueposl:ytovaly pouze obecného hudebního vzdělání, ale i všeho,