-55

fessora dra Jos. Mrštíka') ku založení lliecésní Jednoty « povzbudiv významným pastýřským listem všechny činitele posvátného zpěvu kostelního k účinné reformné práci. Dr. M r š t í k vyškolený Cyrillista, chopil se dlouho očekávaného podnětu, založil r. 1394 Diecésní jednotu, jíž nyní podřízeno jest 25 Jednot farních, uspořádal v Hořicích a v Hradci dvoje Cyrillské exercicie a putuje od fary k faře koná přednášky odborné, povzbuzuje ku zařizování nových jednot farních a vybízí ku pilné práci reformy hudební. A pole připravené jeho agitační prací zkypřeno a zušlechtěno jest potěšitelnou činností mnohých řiditelů kůru v diecési. Budiž učiněna zmínka o kathedrálním kůru Králohradeckém, jehož ředitelem jest Jan Wůnsch, budiž vzpomenuto řiditele kůru jičínského Františka Jiráska, Hořického Ceňka Pilaře a j.

Na Moravě mezi prvními křísiteli církevního zpěvu stojí kněz P a v e l
K ř I ž k o v s ký 2) v jehož šlépějích kráčí
`) Dr. J. Mrštik naroz. 17. dubna 1854, vstoupil do semináře Budějovického, jako bohoslovec do-pisoval do »Cyrilla« a šířil mezi spolužáky pravou hudbu církevní. Po svém vysvěcení r. 1876 byl kaplanem v Nové Bystřici, od r. 1877—1881 v Táboře, na to jako farář v Klášteře a od roku 1884—87 jako katecheta měšYanských škol na Vinohradech. Od r. 1887—92 byl professorem náboženství na gymnasiu Královéhradeckém, ve kteréž době Uyl povýšen na doktora bohosloví. Od r. 1.892 jest proiessorem pastorálky a katechetiky v bisk. semináři kněžském. Všude horlil pro opravu zpěvu církevního a na všech místech, kde byl, založil Jednotu Cyrillskou (v Táboře společně s Konrádem).
a) Pavel Křížkovský nar. se v Holasovicích ve Slezsku 9. ledna 1820. Pocházel z rodiny učitelské. Jako gymnasista v Opavě byl fundalistou na kůru kostela Mariánského. Po odbytých studiích humanitních chtél se oddati v Olomouci filosofii, avšak nemaje výživy šel na venkov učitelovat, Po třech letech r. 1843 podařilo se mu pokračovatí ve studiích filosofických v Brně a po jejich dokončení býti přijatu do kláštera Augustiniánů
u sv. Tomáše na Starém Brně a studovati bohosloví v semináři Brněnském. V něm vešel v přátelství se slavným Sušilem a těšil se mu po celý svůj život. Po vysvěcení stal se r. 1850 kooperatorem fary klášterní v Brně. R. 1872 povolán za ředitele kůru arcibisk. chrámu Páně v Olomouci. R. 1883 ochromila Křížkovského mrtvice, tak že se stal neschopým zastávati úřad řiditele kůru a odebral se do zátiší kláštera augustinianského
v Brně, kde trávil poslední dny svého života. Jmenování jeho konsistorním radou arcidiecése Olomoucké o zvelebení církevní hudby poskvtlo mu částečně útěchy v jeho trapné nemoci. Zemřel 8. května 1885. Cinnost jeho brala se čtverým směrem. 1. Byl reformatorem hudby kostelní. Kůr svatotomášský patři] mezi první kůry reformované hudby kostelní na Moravě a snad v Rakousku vůbec. 2. Jako výkonný umělec vynikl mistrnou

olomoucký ředitel kůru j o s e f N e š v e‑
r a') a brněnský ředitel F r a n t i š e k Musil.
V bratrském národě polsk,--m velikých zásluh o znovuzrození chorálu si získal
dr. Josef Surzynski, probošt v Poznani.
Ve všech pak krajích českoslovanských nemenší vliv na reformu církevního zpěvu mají od r. 1875 učitelské ústavy, v nichž hudba chrámová, zvláště hra na varhany staly se od té doby předmětem povinným a v nichž péčí nynějších professorů zpěvu a hudby vy-chází nová generace učitelstva obrodu zpěvu církevního přející.
Velectěné shromáždění! I těchto rysův dějin církeviií hudby a zvláště chorálu račte seznávati, že chorál sahá svým původem sice do prvních dob entllusiasmu křestanského, ale že nezůstal v kolébce svého vývoje, není dítětem, jež sotva že se narodí, již umírá, není v době naší žádným anachronismem, věcí dávno přežilou, u níž bychom velebili jen její starobylou historii. Bohatý a neustálý vývoj chorálu zaručuje jeho praktickou potřebu i ve věcech našich. Proto po
nešfastné době jeho barocismu nadešla nyní toužebná a pro něj slavná doba renaissance, doba obnovy.
když ani nehledíme na něj se stanoviska praktického a zůstaneme pouze
u jeho historie, tu dosvědčiti musíme, že

hrou na varhany, klavír a violu. 3. Jako skladatel hudební pojistil sobě jméno ryze národní písní a sborů, z nichž uvésti dlužno čtverozpěv =Utonulá= >Kantáta Cyrillomethodéjská< na slova Sušilova, >Hvězdy dvě se z východu berou v svatém průvodu., »Dívča«, »Dar za lásku<, »Prosba odvedeného, »Žaloba", >Zatoč se<, »Zahrada Boží«, >Modlitba sv. Cyrila na sotnách«, »Pastýř a poutníci=, »Výprask«; z písní nejzn,ímější jest: >Ejhle, svatý Velehrad už září«. 4. Jako výtečný cvičitel a ředitel velikých koncertá orkestrálních a sborových, jako zakladatel české hudby v Brně za-ložením pěveckého spolku »Besedy brnénské< získal si zvučného jména a slávy, jež vrcholu do-sáhla r. 1863, když pořádána byla v Brně veliká slavnost Cyrillomethodějská, k níž se dostavilo na 50 pěveckých jednot. iDle rozprav hud, čís. 8.)
'j josef Nešvera, nyní ředitel kůru při arci-biskupském chrámu Páně v Olomouci, narodil se 24. října 1842 v Praskolesích u Hořovic. Jako pražský realista učil se soukromě hudbě u ředitele J. Krejčího. Roku 1861 vstoupil do českého paedagogia, po jehož vystudování věnoval se dráze učitelské. Než zanechal učitelství, stal se ředitelem kůru v Berouně a r. 1878 při bisk. chrámu Páně
v Hradci Králové. Po P. Křížkovském stal se ředitelem kůru v Olomouci. V Hradci i v Olomouci řidí kůr ve smyslu pravé církevní hudby, jest znám jako koncertní pianista a jako církevní, klavírní a operní skladatel.