necvičené oko odkryje málo rozdílu, shledáváme tu přece rozličné formy tn o d u l a c í, a tyto jsou rozličné bohatosti. Každý text má podle svého liturgického místa a významu zvláštní způsob modulace, určitý, t r a d i c i o n e l n í typ; tento se táhne každou melodickou tvorbou a dává jí svůj ráz.
Tak lze jest poznati melodii, jež pochází od Offertoria, a nemůžeme jí dáti na Introit nebo na Communio nechtějíce přestoupiti chorální zákon formy. Staří učitelové činí pozorny na tuto rozličnost. Tak praví sv. Odo (i 940): »Jest zřejmo, že sv. Rehoř více než kdo jiný přispěním Božím dosálil znalosti tohoto umění. Nebot uvážíme-li, jest velice s podivením, kterak v nočních responsoriích chce nás z ospalosti vážně a důrazně ku bdění napomínati; v antifonách jest jeho způsob leliký a milý ; v Introitech vyzývá jako herold k posvátné službě; v Alleluja příjemně se raduje ; v Traktu a v Gradualech kráčí rovně, odměřeně, v hlubší poloze hlasu; v Offertoriích a zejména v jejich verších jeví celou moc svého umění.« (.\Iigne, Patr. lat. 133, P 783.)
Modulace jest nejbohatší v Offertoriu, v Graduale a při Alleluja; jednodušší při Introitu a Communio.
I. Introit.
Introit jest první zpěv, který za-znívá při oběti mše svaté. Jméno své (vchod) má odtud, poněvadž dříve se zpíval, mezitím co kněz kráčel se svými assistenty a kleriky ze sakristie k oltáři. Nyní jest dovoleno teprve zanotovati Introit, když počíná kněz stupňovou modlitbu. Podání praví, že již svatý papež Coelestin I. (422—4329) ustanovil, aby se na počátku mše (ad introitum missae) celý některý žalm anebo alespoň větší část některého žalmu »antiphonatim« t. j. střídavě od dvou chorů zpívala. V nynější své podobě jest Introit c o n e j v í c e zkrácený zpěv žalmový, nebot po-zůstává z jednoho verše některého žalmu s připojeným »G 1 o r i a P a t r i, « jenž jalo vůbec celé žalmy »a n t i f o n o u« se uvádí a uzavírá. Tato antifona bývá vzata ponejvíce ze žaltáře, někdv také z jiných knih Starého nebo NovéhoLákona, a jenom v málo případech bývá zvlášt složena od církve samé. Po antifouě následuje z pravidla p o č á t e k n e b o první verš některého žalmu, ale také přichází verš jiný, vhodnější.

Ve slavném čase velikonočním pří-dávají se l: antifoně dvě až tři »A 11 e-1 u j a«. Naprati tomu ve mších, které nemají stupňového žalmu »Judica,« vynechává se i »Gloria Patri« po žalmovém verši. V »Gloria Yatri«, v tomto slavnostním chvalozpěvu nejsvětější Trojice, zní radost; proto se vypouští při mších od neděle smrtelné do zeleného čtvrtku (in missis de tempore), a při mši Requiem, na označení hlubokého smutku a zármutku církve. 'Mšc na bílou sobotu a hlavní mše o vigilii hodu Božího Svatodušního, t. j. ona, které předcházejí čtení proroctví (se svěcením nebo bez svěcení vody křestní), jest bez Introitu. Příčinou toho asi jest, že dotčeným mším předcházející zpěvy, modlitby a čtení považovány byly za náhradu obyčejného vchodovélio žalmu, a proto další zpěv Introitu mohl býti vynechán.
Kdežto stupňová modlitba (žalm »Judica« a všeobecná zpověd »Confiteor« s několika veršíky a odpovědmi) tvoř í všeobecný úvod k celému úkonu mši svaté, činí Introit počátek první stále se měnicí hlavní části mešního obřadu, t. j. p očátek zvláštní slavnosti toho kterého dne nebo svátku. Proto některé mše a neděle mají název po začátečních slovech Introitu. Tak říkárne, že dnes jest mše »Os justi«, jindy »Justus«, »Statuit«, vDilexisti« »Rorate«, »Requiem«; a jmenujeme prvních pět neděl postních ,>Invocavite, »Reminiscere«, »Oculi«, »Laetare«, » Judica«, a neděle po velikonocích »puasimodo«, »misericordias Domini«, »Jubilate«, »Cantate« a »Exaudi«.
Co se týče významu a účelu Introitu, tu má Introit náležitě vyjádřiti ideu církevní slavnosti toho kterého dne nebo svátku, která dává nejbližší podnět k obětování mši svaté a s tímto jest takořka protkána, a proto mění se ponejvíce p o d 1 e d o b y a rázu církevnílio ro ku. Nebo lze říci: Introit vybízí živě k službám Božím, jest posvátnou pestrou ouverturou, která svým bohatstvím a vzletem zvěstuje velikost nástávajících tajemství (quasi voce praeconia ad divinum clamat officium. S. Odo.) -Introit obsahuje chválu Boží«, dí krásně Diviš Karthusiau, »a ku cti Nejvyšsího s modulací se zpívá, aby srdce všech přítomných k lásce Boží a ku svaté nábožnosti byla povzbuzena a roznícena a následkem toho aby