-- 37 -

stel nacvičil jsem v rychlosti krátkou, ba kratičkou Fůhrerovku »Erste Landmesse« Gloria '3, Credo 6 řádků — později od téhož »štace k Božímu Tělu« a od Horáka mši, tuším 7. do F dur. A proč jsem volil tyto skladby? Poněvadž jsem jiných neměl.
Kostelní produkce našich mladých hlasů vyvolaly malou revoluci v místě; p. principál a staří zpěváci počali žár-liti — a žárlivost prý se stářím roste. »Garda jde,« bývalo naše uvítání na choře. Starého pána brzy jsme si na-klonili, když naši hoši — 2 dobří sopranisté — z nichž jeden dosud jako nejlepší můj přítel mne podporuje, odvážili se a provedli skladby jemu oblíbené, docela byla-li skladba jeho vlastní.
!,kušenost doby té mne naučila, že ku cvičení zpěvu jest nezbytno dobré školy, tedy dobré methody, veliké trpělivosti a stálého cviku. Stýskal jsem také na nevděčnost zpěváků, kteří jsouce tak dalece vycviče,ii, že platněji pomáhati mohou odcházejí a nevracejí se vice. Casto srovnával jseur ředitele choru a od té doby častěji srovnávám s rolníkem, jenž každoročně roli znova vzdělává, novým semcnern zasévá, aniž odstrašiti se dá neúrodou, živelními poliromami a jinými nelioclami, Co souditi o rolníku, jenž by řekl: »Nebudu pole osévati, sklizeň byla uepatrna, ba žádná,« to možno souditi o řiditeli choru vymlouvajícím se, že nemožno v jeho osadě zpěváků si vychovati, že mu odcházejí, že se mu nevydaří atd.
Avšak také horlivost má ochabovala, kolísala dle příznč, chuti, nálacíy a podobných osobních a okolnostuích pro-měn, zvláště dokud nebyl jsem sám za chor zodpovědným.
Proživ i za následujícího principála asi podobné, stal jsem se r. 1578 řídícím učitelem a samostatným ředitelem choru. 1 ěže asi doby obdržel jsem darem ocl milého bratra Ilorálcovu školu zpěvu a dle té vydařily se tni tři dobré a hor, livé sopranistky, jež dlouho snášely se iunou hřimě dne i liorka; málo později byl jsem štasten i s alty a tím i samo-statností mou vzpružila se i horlivost. Nejsa arci veliicýnr zualceur ani přítelem čislovanélio bassu, z něhož bylo obyčejem hráti varhany, vyhledával jsem ruše s varhanami »vysazenými., jak psal Fiilrrer, Keytrran, Ilahn, Urahorád a j, Mše Horákovy zamlouvaly se mi svým solo voce a tak opouštěli jsme skladby staří:,

řekl bych divoké, a skladby silám našim přiměřené a i slohem mírné prováděli jsme dosti slušně. Jako Graduale a Offcrtoria sloužily nám sola a smíšené sbory české i latinské zmíněných skladatelů, dále ze sbírky Nejedlého a z moravského »Varyta«. Nejhůře bylo s pastorálkami. Výše zmíněnou pastorálku Bůhlerovu provozovali jsme jen jedenkráte; místo její zaujaly pastorállcy Fůhrerovy, Horákova, Kolešovského, od Kníže. Pasto-r lka Taschkeho líbila se lidu velice, ale já odložil ji ihned pro její sloh lout-]eových divadel, Rovněž vánoční vložky, koledy, ukolébavky a pod., z nichž nejcennější byla Hrvškova »Narodil se Kristus Pán« ze zpěvní přílohy moravského »Varyta«, bývaly zdařile provozovány a veliké těšily se oblibě.
A což orchestr? Staří hudebníci ne-mohli již ani š f atně troubiti, mladí na starých a špatných nástrojích nechtěli se namáhati, vlastní jejich nástroje těžko sladily se s varhanami, a často provedli nám kaňky — vzdor zkouškám — buď falešnou intonací anebo hospodským ně-kdy i horším přednesem. I. těch příčin upouštěli jsme od nástrojů foukacích a pokojovali se s quartetem nebo quiutetem smyčcovým, sesíleným občas cornou, jindy trombonem.
Do této kapitoly jest mi vřaditi zmínku o jednotlivcích, kteří platně mi pomáhali v reformě této. Prvním byl domácí hudebník, dvorní můj dodavatel hudebnin. DIě1 býti učitelem a podle tehdejší mody byl dán do Němec do 4. třídy a asi do dvou realních tříd.Lde — bytem byl u dobrélio ředitele choru — maje dobré vlohy hudební nejen účinkoval na choře, ale i přepisoval noty a pořídil si tak malou sbírku slušných hudebnin. Později přidržev se otcovsl.ého řemesla a pracuje jako pomocník zase v Němcích — českých — neustával v přepisování a rozmnožoval zásoby své i koupí. Když vrátil se domů, pi•ilnul ke mně, bylt jsem také nějakou chvíli jeho učitelem, a otevíraje čas po čase své zásoby, vybíral věci noví: a novější a tak pobádal stále ku předu. Cestuje za svým zaměstnáním po poutnícli slavnostech bližšího i vzdáleuějšího okolí, vždy, tak se zařídil, žc mu bylo možno účinkovati na choře aneb aspoň slaadbu vyslechnouti. A tu bedlivč pozoroval: našel-li skladby lepší svých, přepsal, zakoupil; byl-li chor chatrnějš.{, lepších skladeb nabízel a to ne-zištně. Přišed domí'i, svědomitě referoval