— ?3

Kdo chce tedy hbitě poznati mody starocírkevuí, musí znáti především C dur, Cis dur, Des dur, D, E, Es, F, Fis, Ges, G, As, A, B a H dur škálu od všech stupňii vzhůru a zpět jmenovanou. 'fím bude základní material vyčerpán. Tedy začneme!
Naši obyčejnou dur (tvrdou stupnici) nazveme tonem jonickým, který na c postaven roveň bude naší C dur škále c d c f a Iz c. Na czs postaven roven bude naší Cis dur stupnici cz:s des czs fis ,zs azs Iris cis. Na rlcs totéž co Des dur, na d známá naše D dur atd.
Ton jonický co církevní jest sice posledním, mv ale z důvodů praktických klademe týž co prvý (prozatím), poněvadž právě z něilo odvodíme hravě všecky ostatní.
Každá dur stupnice s podržením svého předznamenání, počínající však stupněm druhým, jest způsobem či m o d e m cioricicým.
Tedy od 11. stupně:
C dur: d r f, a Iz c cz Cis	drs ezs .fis ,is az his crs dzá•
D	fis g a h czs d e Es » f ; as b c d es f
E	fzs zs a h czs dz:r c fis
atd.
Každá dur stupnice s podržením svého předznamenání, počínající však stupněm t ř e t í m a tímtéž stupněm končící, jest modem phry ;icicým.
Od II1. stupně :
C dur: c f g a h c a c Cis »	crs fis ,zš azs hzs czs dzs czš
ll	fis	a Iz czš d e fis
Es » g as b č d cs f g
F » a b c d c Í g a
atd.
Naše dur stupnice čtvrtým stup-něm počínající a končící s nezměněným předznamenáním, podává nám obraz tonu lydického.
Povstane tedy postup
z C dur: f	cz h c d	f
» F » b c d c f g a b
» G »	c d e fis, a h c
» As »	dcs cs f , as b c des
atd.
Pátým tonem naší dur stupnice po-číná a končí ton misolydický, a šestým stupněm naší dur škály počíná a končí starocírkevuí m o d u s a e o 1 i c k ý, t. j. náš starý způsob moll škály. Stup-

nice sedmým (citlivýnt) tonem naší diatonické dur škály počínající, vyšla z praktickélio užívání za příčinou své nezpěvnosti, proto o ní slov šířiti ne-budeme.
Máme tedy jonický, dorický, phryický, lydický, mixolydický a aeolický postup tonů či modus. Poněvadž každý z právě jmenovaných postupu jiným vždy vyšším stupněm některé z našich dur stupnic počíná, mění se sídlo d v o u známých diatonických polotonů či malých sekond a povstává tak šest tonu (řekněme třeba tonin) t•ůzuého charakteru. Tím, že sídlo půltonů se mění, jest prvá melodická tercie každé toniny brzo v e l k o u, charakterisující náš t v r d ý t o n o r o d, záhy opět malou, potvrzující náš zně 1, k ý t o n o r o d. Tato okolnost připoustí, abyciiom rozdělili sobě jmenované postupy či škály na dvě skupiny. V prvou skupinu zařadíme stup-nice, které mají na začátku t e r c i i velkou. Jsou to:
J o n i c k á, která na př. na ton d po-stavena, zněla by: d c fis' g`'' a li
cis' d
L y d i c k á s 2 $~ (od D dur odvozená) zněla by: g a Iz czs' d c fis ~.
Konečně misolvdická s 2 ~ (od D dur odvozená) zněla by: a h cis d e
fis
Ve skupinu druhou zařadíme stup-nice, které mají na začátku t e r c i i měkkou či znalou. Budou to zbývající dorická, p".irygicicá a aeolická.
S předznamenáním jednoho ~, tedy patrně od F dur odvozené, zněly by: dorická : .< cz b c d e" f g,
phrybická: a*" b c d c f g a,
aeolická : d c f á a
Tam, kde jsme učinili, nalézají se tony dotyčný modus či starocírkevuí teninu charakterisující a její auticicý ráz potvrzující. Ku pamatování těchto cliarakteristickýclz tonů poslouží nám opět vydatnou měrou porovnání starých modů s našimi moderními toninami stejným tonem počínajícími. A sice v první skupině, při toninácli s tercií velkou, budou to stupnice tvrdé (dur), při toninách s tercií malou, stupnice měkké (mo11). Nuže, d c'' fis a : a h cis ` dd-*-" j onickou na d charakterisuje to, co znakem jest naši dur škály vůbec, t. j. půltotiy od 3 -4• a od 7.—8. stupni. Z ll dur od-vozenou lydickou g a h cz '' d e fis
charakterisuje zvětšená kvarta g cis, poněvadž u porovnání s G dur škálou
7#