13 —

tett pro 3h1. smíš. sbor od Ru- . Giovanelliho (i 1610. N. »Sv. Cecilie.« Oratorium o 3 číslech s dopliiujícím textem deklamovaným a průvodem klavíru od ylich. Hallera (' 1340) (1. Sbor úvodní; 2. solový zpěv Cecilie a sbor svatební; 3. trojzpěv Valeriana, sv. Pavla a Urbana p., 4, sólový zpěv anděla, dvojzpěv Cecilie s Valerianem, trojzpěv anděla s C. a ` ; 3. sbor vojínu; 6. sbor andělů; 7, smuteční sbor se sólovým zpěvem anděla; S. závěrečný sbor.) Německý text přeložil P. K a r.e 1 B u r i a n.
`clkolepý program, byl mistrně pro-veden řízením P. Emiliana Pauknera, který jej za účelem jubilea Cyrillského sestavil, s četným sborem svým nacvičil a řídil Lze právem tvrditi, že proveciení veškerých čísel bylo vzorné a úchvatné. jak se jevilo z doimu, jaký vybrané obecenstvo po každém zjednotlivých čísel na jevo dávalo. Nadšení přenášelo se z řídícího na sbor, se sboru na veškeré posluchačstvo, které bylo v pravém slova smyslu elektrisováno. Rízení bylo klidné, ale bezpečné. Oči veškerého sboru od vokalistú až do posledního člena upíraly se neustále na taktovku a tvář ředitelovu, z níž vyzařovaly pokyny, ]steré právě chtěl uplatniti. Nadšení pak

sboru přenášelo se přirozenou měrou na posluchačstvo, které jednotlivosti i celek sledovalo s napnutou pozorností a vroucnou vnímavostí. Atmosfera dvorany Svatováclavské přepiněna byla dne 22. února kouzlem hudebního ovzduší, které pronikalo až do nejvniternějších útrob vnímavého a rozradostněného shromáždění prav,ch přátel Cyrillské Jednoty, která téhož večera slavila skutečný svátek. Akademie stala se důstojným památníkem postaveným na rozhrani dvou čtvrtstoletí minulého anastávajíciho.
Křižovnická Jednota Cyrillská může spokojeně a utěšeně pohližeti na ideální výkon, který se jí dokonale zdařil. Ne-chat ji doprovází na další pouti totéž nadšení, které zni sálalo na prahu druhého čtvrtstoletí.
Stručnou zprávu končím s vroucným p~áním, aby některý z našich vlasteneckých skladatelů obdařil Obecnou Jednotu Cyrillskou oratoriem,, které by při slavnostech Cyrillských hýbalo srdcem zpěvného národa českého po všech končinách koruny Svatováclavské. Byl by to důstojný pomník štastuě do-končeného prvého čtvrtstoletí Cyrillského.

Základní rysy o historii hudby chrámové, zvláště chorálu od prvních dob křesťanských až po dobu dnešní.
Přednesl na Ix. exerciciích Cyrillsl,~ ch v Praze Dobr. Orel, vicerektor v Hradci hrál. (Pokračování.)

Mimo to nařídila komise redaktoru nového Graduale, Dr. Františku Haberlovi, aby mu byl normou pro akcent nejnověji zrevidovaný missál, aby zachoval z vydání medicejského Ordinarium NIisae a uspořádal jen 1 t e -1 i s s a e s t a Benedicamus Domino. Na jiné z«,ěny vydání medicejského nelze prý mysliti poněvadž vydání Pavla V. bylo vždy v Rímě považováno za nejlepší a užitečnější.
Zachovávaje všecka uvedená nařízení,
dal se Pustet do tisku. Obávaje se však,
aby jiní tiskaři neobešli vyhrazeného mu
práva tím, že by Graduale vytiskli ne
ve velkém foliu, ale v malém, kapesním
a prodajnějším vydání, vyprosil si privi‑
Ieblum i na vydání menšího formátu,
jež obdržel dekretem z ti. března I869.
Když r. 1371 vyšlo první vydání men‑

šího formátu, odporu čila je Apoštolská Stolice ordinariátům a všem, kteří mají na starosti církevní zpěv.
Foliové vydání vyšlo teprve po čtyř-roční namáhavé práci ve dvou dílech a bylo slavnostně do katolického světa uvedeno dúležitým b r e v e m a p o š t o 1-ským ze 3o. května 137 J, »Qui choric i s«, jehož obsah jest tento: »Toto vydání Graduale římského odporučujeme co nejvřeleji všem církevním představeným a všem těm, jež mají otcovskou péči o hudbu církevní, a to tím více, jelikož Nám na tom záleží, aby všude a ve všech diecésích jevila se nejen v ostatnícli předpisech liturgických, nýbrž také ve zpěvu posvátná, žádouci jednota s církví římskou.«
Jména těch, kteří za dozoru římské komise a dle zákonů medicejského vy-