— 4 —

a což nejdůležitější jest pro jednotu v liturgickém zpěvu, aby pouze j e d n o r elativně n ejlepší a nejpraktič n ě j š í vydání clorálních knih ze všech ostatních určila za oprávněné, za aut h e n t i c k é pro celý křestanský svět.
Zajisté nejpovolanější autoritou, která radostně hned z počátku sledovala kteroukoliv privátní snahu po reformě lituráickélio zpěvu, a která se též skutečně i sama chopila této obnovy a ji dále prováděla, byla Apoštolská Stolice. A od té doby, kdv církevní autorita mocně zasáhla v obrod chorálu vydáním nových knih, můžeme počítati II. období reformy chorálu, období nového rozk v ě t u (r. I S70).

Období druhé, Ro,,kvcYt chorálu (od r. 1870
a~ do doby nejuorŁ jší).
Apoštolská stolice majíc na zřeteli jednotu církevního zpěvu, jež valně byla olirožena mnoha privátními vydáními, nařídila Kongregaci sv. Obřadů a zvláště zvolené komisi, skládající se z dvou kněží a dvou laiků, aby pořídila nové vydání chorálních knih, které by se mohly scliváliti, a prohlásiti za autlientické a odporučiti celému Icřestanskému světu.
Komise zněla dvojí cestu před sebou, a to: i) prozkoumati nejstarší existující ru]opisy a na jich základě zbudovati nezkrácené melodie pro nové vydání, aneb 2) poříditi chorální l:nilry dle ně-kterého dřívějšího vydání, schváleného již Apoštolskou Stolicí.
První cestou se komise nedala. Nejstarší rukopisy jsou ze stoleti IX., v r.ichž chorál napsán jest starým písmem neumovým bez linek, nedovedly určitě ani intervalů ani rhytmu melodií chorálních vyznačiti zpěvákům tehdejším, tím méně archeologům nynějším. lIimo to není

dokázáno, jalo již dříve pověděno, že i nejstarl-'í rukopisy jsou věrné kopie Rehořova antifonáře. Tradice ve stol.
"1.—IX. se naprosto ztratila. Pro tyto nejistoty a pro nepraktickou potřebu nezkrácených jubilac v dobácli nynějších komise nejen že nepracovala nové vy-dání na jediném základě archeologických studií starých rukopisů, ale ani pracovati nemohla.
Bvlo jí nastoupiti cestou druhou a zvoliti pro ofiicielní chorál onen tvar melodický, který Rím pěl skoro již 300 let, a který obsažen byl v medicejském vydání Graduale z r. i614 a 1615.
Zvolivši toto vydání za základ vy-dání officielnílio nezřekla se komise vědeckosti, nýbrž přihlížela zároveii ke stránce autoritativní a praktické.
Bylot medicejské vydání jediné scliváleno autoritou církevní a obsahovalo melodie prakticky zkrácené Yalestrinou, Surianem a Aneriem.
Papež Yius IX. schválil též rozliodnutí komise pro nové vydání medicejského Graduale z r. 1615 a vyzval okružním listem ze dne 2. ledna i SOS tiskaře celého světa ku jelio vytištění. Než jediný se přihlásil Bedřich Yustet z Rezna, jemuž Apoštolská Stolice vytištění Graduale zadala a brevem ze dne i. září 1868 mu na 30 let vyhradila právo ku vydávání jeho ve formátu foliovém, ale jen telidy, když i) v roce se dá do tisku a knihu v brzku vydá, 2) když vše komise sv. Otcem jmenovaná důkladně prozkoumá a 3) že žádný arch nebude vydán, který by nebyl od revisorův jmenovaných papežem prozkoumán a po-věřen, a který by pečetí i:ongregací obřadů a podpisem sekretáře kongregace nebyl prohlášen za scliválený.
(Pokračování.)

Stav hudby chrámové ve vikariátě Turnovském
r. 1859•
Píše V. Vaněk, říd. učitel ve výslužbě. (Pokračování a dokončení.)

Kostelní zpěv má na starosti učitel josef Kaucký, který každou neděli po exhortě mládež kostelním písním vyučuje; učitel Valeš učí také několik chlapců liudbě. Všechny písně, které se v kostele zpívají vzaty jsou ze zpěvníku

A. Frencla; zpívají se s některými za-kořeněnými odchylkami s priivodem varhan dle liarmonisace ředitele Yíče a ředitele Krejčího.
Na kůru provozují se:
1. mše: 4 od Horáka, 3 od Fůhrera,