Centrální
katolická knihovna
3 1112112119110110101111121151 111111 1111111111

Y R I I LIl
cAsoFis
pro katolickoll hll(1bll posvátnou
v Čechách, na Moravě a ve Slezsku,
zároveň

ORGr X 02EM JUNOxY CYR=SU.
Majitel, vydavatel a redaktor:

1899. Ročník XXVI,	F. J. LEHNER.	C1SI0 1. á 2,
~Inumnnn+mrumnmum,mm~nut~,wnnuunnnunnimunnunnnuunimnmw~mm,runrnnrrri reniii in i ni i i nnii ini~nnnnuuuuiuu~nuinunmiiil~

Na prahu druhého čtvrtstoletí.
rvní čtvrtstoletí se skončilo, druhé počínáme. Po pětadvacetileté práci dlužno poohlédnouti se nazpět a porovnati snahu s výsledkem.
Před pětadvaceti lety bylo pole hudbu posvátné zcela zarostlé plevelem a bodláčím, trním a hložím. Novější pol,oleni nedovecle si ani představiti, co tehdáž nazýváno jest hudbou kostelní. Chorál byl věci zcela neznámou. Staroslavná česká píseň zanikla, ustoupivši písničkám bez jádra a vzletu. Velebná polyfonie církevní vvměněni za slátaninu světácky drzou a"sprost it, •v-níž si všá:i; všeobecně bylo oblibováno jakožto v pravzoru krásy a ušlechtilosti. Upadek zpěvu bohoslužebného byl úpiný a obecný.
Poznav hudebním badáním a několikaletým provozováním staročeské písně, chorálu a polyfonie velebnost a krásu přesné liudby posvátné, zahořel jsem obdivem a láskou k vznešené dceři nebes. Sbor můj nesměl býti jediným ve vlasti. Aby veškeré chrámy rozezvučely se tímže zpěvem, jímž zazníval clirám sv. Cyrilla a `Iethoda v Karlíně, stalo se mi ideálem života. Cílem snahy a práce byl obrod hudby posvátné pomocí veliké Jeclnoty, rozvětvené po veškerých končinách vlasti.
Program, který jsem napsal a uveřejnil před čtvrtstoletím v i. čísle I. ročníku tohoto časopisu dne 15. ledna 1874, zněl,w podstatě, jak následuje:
Obnovme c í r k e v n í zpěv! V dějinách českých byla doba, která zplodila českou píseň nehvnoucí krásy a věčného púvabu, jíž klenuti chrámové se otřásalo. Po staletí zpívá národ český píseň Svatovojtěšskou »Hospodine, pomiluj uy!«, píseň »Otče náš, milý Palic«, staroslavné Rorate prvního arcibiskupa Pražského, Arnošta z Pardubic. Vynesme opětně na světlo denní skryté poklady slavné dávnověkosti a slávy české. Obnovme staročeskou píseň kostelní!
Obnovme církevní zpěv! Chorál cirkevní dýše pokorou, klidem a prostotou nápěvu i slova; budí v srdci city posvátné a vábí kouzlem svým mysl k oltái-i Páně, kdežto zpěv novověký odpuzuje pýchou, těkavostí a strojeností, vzbuzuje city světské a odvrací duši od oltáře posvátného Vrafine se ku křištálovému zřídlu chorálu rvze církevního. Obnovme církevní chorá 1 !
Obnovme církevní zpěv! "L jednoduchého chorálu vykvětla boliat2 polyfonie. Když ostatní družky umělecl.é, architektura, sochařství a malba ve službách Církve vyspěly a vnadami svými pěstitelku i matku oslavovaly, nejidealnější sestra utkávala z,3 tonů mistrovská díla, jimiž oslavovala přímo u oltáře oběf nejsvětější. Vratme se k té nadpozemské kráse ! O b n o v m e c í r k e v n í p o 1 y f o n i i!
Tak zněl program před čtvrt stoletím stanovený.