-- 89 —

V arujemet každého varhaníka před podobným varhaněním, zvláště při chorálu ! Rovněž tak banálně a světácky nese se i dominantní pětizvuk (nonový akkord). Téliož možno říci o dominant-ním čtverozvuku, malém a zmenšeném čtverozvuku VII. stupně, užije-li se jich na tonikové prodlevě (Orgelpunkt). Generalbassisté zakládali si svého času mnoho na těchto útvarech, jež opatřili nepravými terminy (un- a tercdecimový akkor(-1), kterým však číslování neodpovídalo. Přese veškerou odiosnost těchto harmonií v liudbě církevní mohli bychom čestnými výjimkami posloužiti, kdybychom takto nepřekročovali úzce vymezený čas této přednášky, pročež odkazujeme p. t. pány interessenty ku studiu zevrubnému (analysi) nizozemských a staroitalslcýcli klassiků, některých vynikajicícli moderníchi skladatelů a zvláště ku studiu průvodu varhan k Ordinarium Missae. Jedině všestranným studiem klassické liudby církevní a jakousi srovnávací methoclou možno tříbiti vkus a čeliti neustále nás obklopujícímu světáctví.
Sluší ještě připomenouti, že není v každém případu harmonisace chorálu možno, započíti tonickým trojzvukem dle pravidla moderních tonin. Nutnost káže, tu a tam započíti liarmonisaci chorálu jiným než tonickým trojzvukem. Obávati se při této proceduře neurčitosti touiny naprosto klamným jest, nebot známo,

že jiným než tonickým trojzvukem, včele harmonického procesu postaveného, tona-lita alterována býti nemůže.
Ku konci této přednášky dovolujeme si ještě p. t. pány interessenty upozorniti, pokud jim jde o další vzdělání v tomto oboru, na díla tato: K. Stecker : Dějiny hudby. K. Konrád: Dějiny posvátného zpěvu staročeského. F. Skuherslcý : Nauka o komposici, díl I. F. Haberl : Magister choralis. P. Schmetz : Die Harmonisirung des gregorianischen Chorals. Y. Krutschek : Die Kirchenmusik nach dem Willen der Kirche.
Chudá naše dosud literatura v oboru církevní hudby zajisté jest také jedna z příčiii, pro které reforma, ač utěšeně zmáhá se, ještě nesevšeobecněla; protož bylo by ve prospěch dobré věci, vydati knihu ku poučení venkovských ředitelů kůru a varhaníků, jež by obsahovala následující material: Stručné dějiny církevní hudby, nauku o chorálu, poučení o liturgii a aesthetice, stručnou nauku o harmonii a kontrapunktu, jakož i o rejstříkování varhan, a seznam osvědčených skladeb a poučných spisů s udá-ním nakladatelů.
Ukončujíce tímto dnešní svoji úvahu projevujeme dodatečně svá vroucí přání, by milostivý Bůh blahodárnému dílu Cyrillské Jednoty hojného rozlzvětu popřáti ráčil.

Stav hudby chrámové ve vikariátě Turnovském
r. 2859.
Píše V. Vaněk. říd. učitel ve výslužbě.

Biskupská konsistoi- vvzvala správce duchovní, aby jí podali >,seznam všech skladeb iiudebnícll, které na kůru se provozují, jakož i seznam písní, jež lid po celý rok v chrámu Páně zpívá.«
Ve všech chrámecli provozovala se hlučná hudba instrumentální; skladby Taškovy, Scliiedermajrovy, Bůhlerovy, Hatašovy, Hahnovy, Sclinablovy, Binderovy, aj. ovládaly všechny kůry; skladby Horákovy, Fiilirerovy, Škroupovy, "INIaškovy a j., byvše tenkráte uznávány za díla slohu ryze cirkevníiio, pozneuáhla razily si cestu do chrámů Yaně. O chorálu gregorianslcém, o skladbácli pouze

vokálnícli s průvodem neb bez průvodu varhan nebylo tenkráte ještě ani řeči, kromě nějakého čtverozpěvu pi•i Ofíertorium; teprve časopisem »Cecilií«, F. Lelinerem r. iS74 vydávaným a jeclnotanii Cyrillskými nastala doba úpiné refornry hudby chrámové.
Při tiché mši zpívaly se tytéž písně, jako nyní: »Bože před Tvou velebností«, »Před Tebou se klaníme«, »Začíná se konat«, »Zde v zkroušenosti padáme« a j. ; totéž platí o písních adventních, velikonočních, Marianských a jiných příležitostných.
Na kůrech byly zpěvníky tyto: