t. Přechod do	G dur.				

					

					
Přechod do D mo11.

Vysvětlení k příkladům těm
* a) Enharmonický s malým trojzvukem na II1. stupni v E dur. Jalto As moll-trojzvuk nachází se na IV. stupni v Es dur (alterovaná sena), Možno týž akkord také považovati za I, stupeti z As moll, a ostatní harmonický postup za přechod do toniuy vrchní quinty (quinta stává se zde toninou). Konečně jest to i přechod z minore (Es moll) do maggiore (Es dur).
5k b) I. stupeň z E dur a z tonu frygického; taktéž V. stupeň z A moll.
* c~ Alterovaný akkord VII. stupně z E dur a také doškalný z frygického tonu, rovněž i IV. stupeti z A moll. Postupem kadence povstává odvrat od těchto spi•íbuzněných toniu a nastává znenáhla charakter miYolydického tonu.
* dJ Gis dur (enliarm. s As dur) na V. stupni v Cis moll, paralely s F. dur toninou.
* e) II. stupeti doškalný z E dur a nedoškalný (alterovaný) trojzvuk zE moll.
*f) "Záměna E dur v E moll, pak kadencování v paralele G dur.
* bi Akkord VI, stupně z As dur nabývá významu I. stupně z F moll.
* Irj Dominantní trojzvuk z F moll i dur níčí tonalita As dur úpině, — a u
* z~ započíná již hotové D moll, jež v následujícím taktě poněkud ustupuje paralelní tonině (skorem táž tonalita).
Příklady ty, cloufátne že stačí pře-svědčiti každého, že harmonická a enliarmonická mnohostrannost p o u h ý c h konsonantních trojzvuků dostačí sprostředlcovati přechody i do nejvzdá

lenějších tonin. Jak již praveno, církevní hudba připouští tento druh modulace pouze za účelem harmonického spojení v toniuách nápadně se různících sklacleb ; pročež jest se varhaníku omezovati v každém jiném případě na přirozený řád modulační, V krátkých 6—btaktových kadencích netřeba vůbec modulovati, leč mimochodem do vrcliní dominanty neb paralely. Polovičuým nebo pobočným závěrem docílíme již tolikeré rozmanitosti a kontrastu frás proti frásím, že bylo by zbytečno, ba formě neprospěšno, chtíti v tak krátkých větách ještě modulovati. V ž d y t umění v a rhanikovo nespočívá v pestrém modulování, nýbrž v duchapiném spracování motivů a thémat, at již písemně neb improvisatorně. Protož radíme opětně méně nadaným a vzdělaným varhaníkům ku pohodlné a spolehlivé hře z předloli, přes to, že předlohy nevyhovují v každém případě. Nutno-li praeludovati á fantasia, pak jest i pilně přihlížeti ku živlu rhytlimickému, aby snad neustálým lepením aklcordu k akkordu nepovstala rhythmická jednotvárnost. Chorálním předehrám nejlépe vyhoví tempo čilejší, a ona rhythmická úprava, kteráž snaží se co nejuiožněji zachovati, přese veškerou zde nutnou mensuru, ráz chorálu samého. Toho lze do jisté míry dosáhnouti hojností průchodných tonů na základě střídavého kontrapunktu. Taktéž bude ve prospěch jednoty cliorálu s jeho předehrou, zachovati v postupu melodickém týchž intervalů, jimiž se chorál nese, i v jednotlivých hlasech předehry.