- 73 -_
Základní rysy o historii hudby chrámové, zvláště chorálu od prvních dob křest'ansk:~ch až po dobu dnešní.
Přednesl na IX. exerciciích Cyrillsk}ech v Praze Dobr. Orel, vicerektor v }-íradci Král. (Pokračování.)

Jestliže již mluvíme o činnosti Palestrinově na poli polyfonním, jest třeba připomenouti, v čem vlastně polyfonii zdokonalil. P. nepokládal již více, jako škola nizozemská, umění kontrapunktu za poslední cíl, ale za prostředek, jimž hleděl text olerášliti. Jeho lcontrapunlct jest obdivuhodný a přece nikde není na závadu srozumitelnosti textu, a tím právě vyniká P., že v jeho skladbácli srozumitelný text nalézá adekvátního postavení s mvšlénkami liuciebuími, zlcrática řečeno : P. vytvoi-il nejčistší sloh církevního zpěvu vícelilasélio, jenž byl vzorem skladatelům ostatním, z nichž jen některé jmenujeme: Francouze G o u d i m e 1 a, učitele Palestrinova (1505-1J72), Angličana D u n s t a b l a (i 1458), španělského kněze Tomáš e Ludvíka da Vittoria (1340—t6o8), jenž proslavil se nejvíce šestilll. mší »p r o d e fu n c t i s;*) z Vlachů pak zmínky čestné zasluliují : řiditel kůru svatopetrslťého Giovanui Animucia (150o až 1571), jenž sv. Filipem Nerejským nazývá se otcem »oratoria,,**) Rugg i e r o G i o v a n e l l i (1 jho—?) nástupce Pal. usv. Petra, Bernardino Nanini a jeho 4 žáci: Felice Anerio (1560 až 1630), Francesco Anerio (1567 až 162O),Pao1 oAgostini(1593 1629), i-editel kůru ve Vatikáně a veliký R e h o ř A l l e g r i (1590—1652; svým »Miserere«. — Tito všichni a jiní, jejichž skladby jsou dle slohu Palestrinova, tvoří školu římskou narozdílod školy nizozems k é, jež ji pi-edcházela, a školy b e n á t-s ]c é, v niž škola římská se pi-etvořila.
Než Palestrinovi náleží jméno knížete l;udby nejen, že jako zakladatel komposiční školy římské přivedl polyfonii na vrchol, ale hlava proto, že jest r e fo rmatorem chorálu.
Papež Rehoř XIII. (1572—1583) dal totiž Palestrinovi rozkaz, aby vykonal na základě r. 1570 opraveného textu missálového opravu chorálních melodií, jež obsahuje Graduale Romanum. Jak pa-, traso z Palestrinova dopisu na vévodu mantovského z r. 1 578., podjal se P. tohoto úkolu a očistil chorál od barbarismů
*) Vydána v Musica divina, II. roč. od Ha-berle.
**) liornmiiller, Lexikon, str. 30.

(purgato da barbarismi), t. j. zkrácením zjednodušil jeho rozsáhlé jubilace. Než bohužel smrt (r. t 594) zabránila mu dílo dokonati, a tak s jistotou můžeme tvrditi, že Palestrinou emendována byla jer první část Graduale Romanum, tak zvané Proprium de Tempore, lcteréApoštolská Stolice hned po i Palestrinově schválila, jak potvrzuje reskript ze dne 29. března 1594, nalezený drem Fr. Haberlem v knihovně vatikánské. Druhou části Gr. R., totiž Proprium a Commune Sanctorumčili S a n c t u a r i u m opravil bezpochyby jeho syn H y g i n i u s (Iginio).
Po smrti otcově prodal Hyginius své dědictví, t. j. Graduale Romanum, medicejské tiskárně za 2105 skudů (dle našich poměrů asi 30.000 zl ), předstíraje, že slavný jeho otec opravil ne část ale c e 1 é Graduale. "Zástupci medicejské tiskárny, jehož jméno bylo G. R a i m o n d i, a jeho advokátovi, jenž slul L e o n. P a r a s o l i, zdála se kupní cena Graduale přemrštěnou a proto s Hyginiem se o ni počali souditi; mimo jiné důvody pro zmaření, neb aspoň snížení kupní ceny udávali i ten, že dílo je pino chyb*) a je nelze proto tisknouti. Tyto chyby byly však obsaženy jen v Sanctuarium, v jehož emendaci Palestrinovi zabránila smrt, a netýkaly se tak melodií, jako spíše textu a formální úpravv, jíž jest nezbytně nutno k tisku kteréhokoliv rukopisu.
Mimo to ani S u m m a r i u m neužívá týchže přívlastků mluvíc o velikosti chyb ; jednou vytýká »vitium magnu m« chybu velkou, podruhé »vitium m o-d i c u m« = chybu nepatrnou. Advokát Hyginiův P i e t r o C i n o vždy proti této výtce protestoval dokládaje, že nemůže prodané dílo býti pino chyb, poněvadz. po smrti Palestrinově bylo Apoštolskou Stolicí schválcíio.
Než Hyginus nejednal při prodeji rukopisu zcela správně, předstíraje, jakoby
*) Baini Guiseppe (1775--1844) v díle : Memorie storicocritiche della vita e delle opere di Giovanni Pierluigi da Palestrina-Řím 1828, uvádí jako důkaz pro existenci chyb v Gr. R. vynesení SRC., jež našel v díle ALachiae protomedici romani: Quaestionum legalium lib. II. Dotyčné místo ve vy-nesení zní: esse nrefertum erroribus et varietatibus.a