- 45 -

prosbu za odpuštění a slib polepšení se. Jos. Rheinberger, dvorní kapelník v Mnichově, skvostně zpracoval tento žalm ve slohu zvaném »falso bordone«, v němž římský chorál střídá se s větami svobodně komponovanými. — Ad 3. a) Alitterer náleží k nejpřednějším pěstitelům reformy církevní hudby v době naší. Jest ředitelem kůru kathedrálního v Brixenu a spolu proboštem v Ehren-Uurgu. Vydal množství cenných skladeb, z nichž naše »Ave 1\Iaria« svědectví podává o mistrnosti skladatelově, kterýž při tak nepatrných prostřed-cích podal skladbu velice effektní. — Ad 3, b) Róder, jenž t jako ředitel hudby v Starém Etinlcu v Bavořích, byl plodným círk. skladatelem. Skladba jeho piná radostného vzrušení podává pěveckým sborům ženským vítanou příležitost, by v době velikonoční samostatně mohly pozdraviti Královnu nebes radostným zpěvem nad vzkříšením Spasitele.
K o d d ě 1 e n í II.: Ad 4. O temných hodinkách (matutinum tenebrarum) bílé soboty po 6 lekci zpívá se t. zv. responsorium =Ecce quomodo...«, v němž Církev dojemnými slovy pro-roka Isaiáše (57, 1; 53, 7) líčí smrt spravedlivóho Krista: »Ejhle, jak umírá Spravedlivý a nikdo toho nepojímá srdcem. Muži spravedliví se po-tlačují, a nikdo (toho) neuvažuje: od tváře ne-pravosti odnat jest Spravedlivý a bude v pokoji památka jeho«. Verš: =Jako Beránek, před tím, kterýž ho stříže, oněmí a neotevře úst svých«. R.: »Ejhle, jak umírá... památka jeho«. V prvé části homophonní jednoduchými, avšak velmi do-jemnými akkordy vystihl mistr Palestrina význam slov responsoria; v mocném vzrušení myslí zaměřiuje pak při verši: »jako beránek« homophonii po]yphonií ještě dojemnější, kterouž dává před-nášeti trojhlasu ženskému (Sopran I. a 1I. a Alt). Po nanejvýš dojernnérn verši tom končí jako na začátku klidnou homophonii. — Ad 5. Skladatel, jenž j-jako kapelník při dómu v Augsburgu, před-stavuje vždy několika mistrnými tahy v díle svém (op. 53) vnímavé duši zbožného posluchače po částech bolestný děj umučení a smrti Páně a budí v ní soucit s trpícím Spasitelem, nabádaje ji spolu, aby z utrpení Páně hleděla odvoditi pro sebe rozličná spasitelná naučení. Předmětem čísla 1. a 2. jest úzkost Páně v zahradě gethsemanské; v č.3. a 4. předvádí nám skladatel odsouzení P. Ježíše od vysoké rady židovské (Sanhedrin) a od Piláta (na soudním místě Gabbatha znaném; Jan 19. 13). V 5. č. líčí smrt a v č, 6, pohřeb Páně; v 7. pak čísle končí díkem lidstva za vykoupení a modlitbou k Spasiteli, aby jeho smrt všem byla ku spáse. — Ad 6. V závěrečném čísle tomto předvádíme skladbu proslulého kapelníka při velechrámu sv. Petra v llímě, Pitoniho, jenž v mohutném homophonním čtverhlasu slovy žalmu 150. vybízí nás k všemožná chvále Boha kralujícího v nebesích.
Duchovní koncert diecésní Jednoty C y r i 11 s k á poskytl hojnému a vzácnému obecen

stvu takový požitek, jakého kdysi skýtaly historické produkce Kovařovicovy kapely v pražské jubilejní výstavě. Ač dle obsahu textu vedl posluchače výtečně volený program od narození Kristova (»Narodil se je Kralj nebeski«), k jeho umučení (»Ecce, quomodo moritur justus«) a k Jeho oslavě (»Laudate Dominum in sanctis ejus«), přece neváháme říci, že více nás poutala historická stránka jednotlivých čísel. Století XIV. zobrazeno průzračným chorálem českým, vzatým z rorátních zpěvů králohradeckých z dob cís. Karla IV.; vrchol mensurované hudby proslavené školy římské vy-stižen volbou Palestrinova smíšeného sboru: »Ecce, quomodo moritur justus«. Doba úpadku, konec sto]. 16. a stol. 17. sidealisována přednesem pohřební kantáty Šimona Lomnického na smrt krále Rudolfa II. a provedením žalmu 150.: »Laudate Dominum in sanctis ejus«, jehož autorem jest horlivý následovatel Palestrinův, Giuseppe Oktavio Pitoni. O něm jest známo, že skládal a hned rozepisoval mnohohlasé, až 1.6hlasé skladby, aniž by psal dříve partitury, a to v nejpřísnějším kontra-punktu. Jeho žáci, (jako na př. Durante), kteří stali se zakladateli školy neapolské, slevili pak již mnoho ze slohu Palestrinova, a dali l,řednost změkčilé a lascivní homofonii. K vyznačení doby obnovy, čili reformy církevní hudby století našeho velice případně zvoleni jsou skladatelé nejzvučnějších jmen na poli hudby církevní, totiž J. Rheinberger (» Miserere«), kněz J. Mittcrer (»Ave Maria«) a K. Kammerlander, jehož velkopáteční kantáta s basovým solem, kteréž ze vzácné ochoty do-jemně zapěl člen opery p. Lacinovy p. Kleinpetr, byla nejúčinnějším číslem celého programu. Celkem řečeno, Cyrillská Jednota diecésní dostála úkolu svému velmi čestně jako léta předešlá, a přítomní, mezi nimi: Jeho Bisk. -Milost s četnými členy rejd. kapituly a veledůst. duchovenstva, P. T. p. generál zdejší posádky s četným důstojnictvem a p. t. p. místodržitelský rada s mnoha jinými vzácnými členy intelligence zdejší i z dalekého okolí, mezi nimiž jsme postřehli i některé zvlášY přísné kritiky, zřejmě vydali svědectví jak o precisním nacvičení tak o vhodném výběru sborů. Proto nelze než všeobecně uznání vysloviti pořadatelům koncertu i pěveckému sboru Cyrillskému, jimž přese všechny překážky a nehody se podařilo koncert uskutečniti a zdárně provésti.
D. Orel.
Vikariátní exercicie Cyriliské v Ranné u Skutče. Aby reforma církevní hudby ve veškeré diecési Královéhradcckě ve známost vešla a v ní kořeny zapustila, zavedena jest ve všech vikariátech diecése instituce promotorů církevní hudby, jichž úkolem jest ve svém příslušném vikariátu dle sil svých pečovati o zvelebení církevní hudby dílem theoretickým a praktickým poučováním, dílem pak povzbuzováním slovem i příkla-