1898, Ročllík XXV.

7~a» ,,	tt
YR 1 L

pro katolickou h1idbn posv~tllou
v Čechách, na Moravě a ve Slezsku,
zároveň
OnGAS OSEGZÉ JUNOxY CTR=SZÉ.
.Majitel, vydavatel a redaktor:
F. J. LEHNER.	Číslo 3, a 4,
(~,It umuunw.ptd1U1 11111111mmun1111111 Un1,U111 PUm11 1111[11nmrnnn1U1 11nnnnnm111111n nnnnnrrs i t 1 , 1 1 i n!1 f1 i 1 1 ,1 i t 1 1 1 11r11u11n1m11111111t+111 1111m1t11›
O mešních zpěvech.
(Pokračování.)

IV. Sanctus
»Sanctus, Sanctus, Sanctus Doininus Deus Sabaoth. Pleni sunt coeli et terra gloria tu a. Hosanna in excelsis. Benedictus, qui venit in nomine Domini. Hosanna in excelsis!« »Svatý, svatý, svatý Hospodin, Bůh zástupův. Plná jsou nebesa i země slávy Tvé. Hosanna na výsostech. Po-žehnaný, jenž se béře ve jménu Páně. Hosanna na výsostech.«
Tento neobyčejně vznešený vítězoslavný zpěv obsahuje nejprve oslavu nejsvětější Trojice skrze anděly, pročež se nazývá »hymnus serafinů«, »hymnus andělský« nebo »třikrátsvatý«; za druhé oslavu Messiáše skrze ústa věřících (cum quibus et nostras voces), a proto se jmenuje .»zpěv triumfní«.
Px v n í částka, »třikrátsvatý«, jest vzata s malými změnami z onoho velebného vidění proroka lsaiáše, které do-slovně zní: »Viděl jsem Pána sedícího na trůnu vysokém a vyzdviženém: a věci ty, kteréž pod ním byly, naplňovaly chrám. Serafínové stáli nad ním: šest křídel měl jeden a šest křídel druhý : dvěma zastírali tvář svou a dvěma za-stírali nohy své, a dvěma létali. A volali jeden l.; druliému a říkali: Svatý, svatý, svatý, Hospodin Bůli zástupův, piná jest všecka země slávy jeho. A polinuly se podvoje veřejí od hlasu volajícího, a d%m

napiněn jest dýmem.« (Is. 6, i—S). Ten-týž hlas slyšel sv. Jan ve svém zjevení. (4, S). On obsahuje nejprve hold nejsvětější Trojici, potom ale obzvláště chválu vynikající vlastnosti Boží bytnosti. Boží totiž svatosti.
Co se v nebi hlavně na Bohu cliválí a velebí, jest jeho s v a t o s t. (Bossuet), Svatost jest skutečně největší mezi všemi vlastnostmi Božími, Svatost klade meze všem vlastnostem Božím v jejich působení. Jeho všemoc, jeho dobrota, jeho milosrdenství jsou, jakkoliv v sobě ne-konečny a bez mezí, přece na venek ve svém působení konečny a obmezeny, to jest, Bůh jich užívá toliko, pokud se to srovnává s jeho svatostí. Bez svatosti mohla by býti jeho všemohoucnost liboviilí, prozřetelnost chytrostí, spravedlnost tvrdosti, milosrdnost slabosti; ale svatost dává všem ostatním vlastnostem, co se týče jejich působení na venek, míru a dokonalost. Proto neprozpěvují blažení serafové ve své andělské řeči třikráte mocný, třikráte moudrý, třikráte dobrotivý, nýbrž třikráte svatý.
Vnitřní sláva (svatost) Boží, která jest pro nás neviditelna, objevila se v jeho dílech a proto ke »třikráte svatý« pojí se slova: »Plná jsou nebesa i země slávy Tvé«: »Pleni sunt coeli et t e r r a g l o r i a t u a. « Nebesa i země, to jest, obloha a oběžnice, kterou obýváme. »Nebesa vypravují slávu Boží, a dílo rukou jeho zvěstuje obloha.« ('T. iS, 2).