— 5 —

duchů, kteří rovněž skrze Krista Troj-jedinému poctu vzdávají. llůkladuější zná-most této říše jest pro nás zde na zemi sice zavřena, ale zjevení a učení sv. Otců naznačují poněl.ud velikost a vznešenost ancíělských světů. Podle nich jsou andělé ducliové bytostí, které vynikají nad člověka vyšším poznáním a vyšší svobodou vůle. Rozum andělů má se k rozumu padlélio člověka (hřícliem prvotním) jako knilia napiněná hlubokou moudrostí ku prázdné tabuli. My musíme se učiti, pozorovati, zkušeností nabývati, úsudky činiti, a dosahujeme s veškerým svým namáháním přece jenom velmi nepatrnélio zlomku oněch poznání, která an-dělové jediným ducliovým Medem obsahují. Clitějíce krásu těchto vznešených duchů líčiti, užívají svatí Otcové nejvelilcolepějších obrazů z viditelnélio světa.
Podle výslovného učení církve jest určením andělů, aby Bolia oslavovali a lidem ]c dosažení věčné blaženosti napomáhali. Ježto pak andělé žádného těla nemají, může býti jejich oslavování R o li a jenom duševní a pozůstává ob-zvláště v tom, že svým vysokým r o z-u m e m patří do lilubokostí božské slávy, svým andělským liledem velikost jelio skutků poznávají a žasnutím a obdivováním se takořka jsou u vytržení, a tak nebesa a celou věčnost hlásáním velikosti Boží napLiují. Za druhé záleží andělské oslavováni Boha v tom, že tito vznešení duchové svojí v ů l í Boha, na něhož jasně patří, nevýslovně milují a neznají žádného vyššího štěstí než věčně se sytiti z iiejněžnějšílio spojeni s Nejvyšším. To však znamená nevyslovitelně býti blaženu. A tak jest určení andělů jedno a totéž jako jejich věčná blaženost. Stvořitele oslavování jest tvora blaženost.
Podle učení sv. Písma a podání jest devět kůrů blažeuýcli duchů: Andělé, Archandělé, Síly, ocnosti, Knížata, Panstva, Trůnové, Chcrubové a Serafové. P o č e t však andělů jest nám úpině ne-znám. Každý člověk má nejméně jednoho anděla strážnélio. 1\Inoho-li medle lidí žilo od Adama až do nynějška? Mnoho-li jich žije za doby přítomné? Mnoho-li

jich bude ještě žíti? ;Mnozí svatí otcové se domnívají, že místa padlých andělů mají obsaditi svatí z pokolení lidskélio, což také na veliký počet andělů poukazuje. Připočtěme k tomu jestě všechny ostatní anděly nebeského dvora, jejichž zástup jest nespočetný, jak odpovídá velebnosti Nejvyššího, nebot »ve množství lidu záleží důstojenství krále«. (Přísl. 14, 28.) Proto praví Diviš Areopagita jednoduše: »Počet andělů jest větší než počet hvězd na nebi, zrnek při moři, listů na stromech, bylin na zemi«.
To jest tedy, abycliom tak řekli, vznešená společnost, ve které jsme při mši svaté. V hodině oběti povznášíme se nad hlubiny pozemské a neseme se k výsostem nebeskélio Jerusalema, jenž ze živých kamenů jest vystaven, tisíci a tisíci anděly jest obklopen. Ale o těchto nebeských knížatech se praví, že se »clivějí a třesou« (tremunt) v nejhlubší pokoře a v úctypiné bázni pí-ed božskou velebností. »Jestliže tedy,« podotýká k tomu Diviš Kartusián, »sloupy nebes se chvějí před jeho zrakem a jestli andělští duchové v uctivém se chvění před Boliem stojí a jemu slouží, s jakou péčí a bdělostí srdce, s jakou bázní ducha máme potom my ubozí státi před vznešeným Boliem a jemu obět přinášeti !«
Proto prosíme v pocitu úpiné nehodnosti a nejhlubší pokory Boha, aby ráčil nám dovoliti, bychom směli své slabé hlasy s hlasy nebeských kůrů spojiti a s nimi společně volati: »S a n c t u s, S a nctus, Sanctus Dominus Deus Sabaoth. Pleni sunt coeli et terra gloria tua. Hosanna in excelsis. Benedictus qui venit in nomine llomini. Hosanna in excelsis!« -Svatý, svatý, svatý Hospodin, Bůh zástupův. Plná jsou nebesa i země slávy Tvé. Hosanna na výsostecli. Požehnaný, jenž se béře ve jménu Páně. Hosanna na výsostech.«
P. ,l%tho,1 T ójíček. O. S. B.
Das hl. Messopfer von Dr. B. Sauter, U. S. B. (Pokračováni.)