páře pro učitele, jakož i \Viltberger v Briihlu. Státní katolické semináře pro učitele — hu! až jde po mne mráz! A to zase v protestantském Německu — ne to je k neuvěření, ale —pravda je to. Ze pak učitelé z těchto ústavů vyšlí umějí řádně také v kostele muzicirovat, leži na bíledni. U nás je to v tomto oliledu čím dále tím honí: učitelé se kostelní hudbě jak jen možná vymykají — Ic čí škodě, poznají za ne-dlouho sami; někde již to poznali.
'I_ Boppardu jel jsem do Mohuče, Jcamž jsem přišel právě k pontifikální Mši sv. na svátek Nanebevzetí Yanuy Marie. Tam jsem slyšel něco zcela nového. Když totiž přicházel biskup do kostela (velkolepý románský dóm), hráli po levé straně oltáře na zvláštní estrádě jakousi posvátnou symfonii, rovněž tak, když vycházel biskup po Mši sv. z kostela. Bylo to opravdu lcrásué a velebné, a pi-i tom zcela — liturgické. Při vstupu bis-kupa pi-edepsáuo je pouze hráti na var-hany, případný motett (»Ecce sacerdos magnus« »Sacerdos et pontifel n. j,«) ni ů ž e se zpívati; místo hry ua varhany může se však při této slavné piIležitosti užiti i jiných nástrojů. Ostatně při celé M,ši sv. zpívány jen skladby- vokální a chorál (»Missa Papae Marcelli« a Offertorium »Assumpta est« od Palestriny, ostatní všecko — i Credo — chorálně dle zvláštního vydání mohučského.)
Kůr mohučský je za oltářem, umístění to nejvýhodnější, jakého jsme do-sud málokde nalezli. Sopran a alt jest obsazen výhradně hochy. Kapelníkem jest jeden z veteránů reformy posvátné hudby, kněz G. \Veber, jenž tyto dni meškal v Praze u svého žáka v klášteře emauském, Y. Albana, bývalého volcalisty v dómu mohučském a neuuavného přispívatele »Cyrilla.« Druhý den — v neděli — byl na programu Orlando di Lasso, kterého jsem však slavně — zmešlcal. A slyšel jsem Palestrinu, a to právě jeho nejproslulejší dílo; a talc mohl jsem spokojeně nastoupiti cestu další, přes Worms, Speyer, Ileidelberk, Norimberk do — Prahy. Summa sutnmarum mé informační cesty: Němci jsou v kostelním zpěvu pi-ece jen chlapíci a zvláště co se porozumění u lidu i kněží týče, o hodný lcus cesty před

loučil jsem se s tímto výtečným knězem a pospíchal po dráze pi•es Bonn a Coblenc kolem památné Lorelei do Maria Laach k benediktinům, kam mne Boeckeler poslal. Kdo jedeš na Rýn, nezapomeň na Maria Laach! Uvidíš kus krásného světa a odpočineš sobě. Z poslední stanice dráhy porýnské, zvané Andernach, odbočíš loudavou vicinálkou až na stanicí Niedermendig, a odtud per pedes Apostolorum nebo omnibusem nebo třeba i kočárem malou hodinku — a jsi v Maria Laach. Do nedávna náleželo toto přerozkošné místo s čarokrásným jezerem (Laacher Scel a věncem lesnatých hor jesuititm, kteří tu vydávali známé »Stimmen aus Maria Laach.« Nyní hospodaří zde benediktini beurontí. Je to tu jako v úle pilných včeliček jalco v našich Emauzícli. Upravují si to »podle svého« a mají ještě mnoho co dělati: kostel nehotový a klášter nedostavěný. Můžeš si pomysliti, jak se to tu hemží a kmitá. A jak si k tomu umějí pěkně zpívati! O jak milo slyšeti zde v daleké cizině tytéž velebné, z hloubi jen pro Boha zanícených duší se i Iaoucí chorály jako v Emauzích! Obzvláštním kouzlem hudebním působí také harmonie zvonů na věži kostelní - - —
Z Maria Laach jel jsem dále do Boppardu k Piel-ovi! »Ale« je to as ně-jaká celebrita hudební, ten cestopisec, pomysliš si asi, milý čtenáři, >,s takovými, chlapíky mluviti,« a u některých docela ještě dáti se pozvati k obědu nebo ]c večeri neb aspoil na slclenlcu rýnského, dokládáni ještě sám. Mysli si, milý čtenái-i, co chceš, jen se na podpis nedívej! Věř mi, činilo mi před každou takovou návštěvou svědomí trpké výčitky, a před-hazovalo mi neustále epitheta minus ornantia (»příslotky nechvalné«) jako »smělost,« »opovážlivost« a ještě horší; ale já konejšil jsem je ujištováním, že i ministrant a lcosteluík, když přijdou do Říma, chtějí viděti papeže: a talc jsem i já — ač jen muzikantský příštipkář -- si vyhledával ty němecJcé chlapíky. Ostatně posílal mne jeden k druhému a vůbec byli všichni učiněná laskavost a ochota. A talc jsem se dostal také do Boppardu k Piel-ovi. Také on sdílí mnohé náhledy s Boecicelerem, co se týče chorálu benediktinského a řezenského. Piel
je ředitelem státního leatolického semi- 1 namt.	Idcuzzlz71111s.
S hudební přílohou číslo 11.
rCYIZILL> vychází vidy 15. kaidého měsíce. Předplatné, které činí poštovní poukázkou na celý rok
2 zl. 20 kr., piijímá redaktor F. J. Lehner na Hrál. Vinohradech. Reklamace budtei zasýláuy do e%‑
pediee v Akademii křesťanské v Praze (ltetézová ulice číslo 223).
Nákladem vgdavatelovjm. — Knihtiskárna nl'olitiky, v Praze.