_ 56 P. Ignáce Kolíska v 1'rotivanově. Konečně zpí-ial

sbor na koncertě spolkovém dne 6. ledna, kde zvláště se vyznamenal krásným piednesem melo-dramatu Chmelíčkova »Čtvero ročuich počasí u Jesliček« na slova Vl. 5fastného.
C) Sbor dítek na 3 školkách Cyrillských oslavoval zpěvem své školní sluiby Boží a kromě toho zpíval na dumě, u Dominikánů, u sv. Magdaleny, u Minoritů a u Kapucínů; zvláště pak vynikl milým a dojimavým zpěvem pii velkém koncertě C. Jednoty. Na tento zpěv dítek obecen. stvo vidy se velice těšívá. -‑
'Tak po stránce zpěvní jednota vyhověla úpině účelu svému. —
Než i jinak počínala si důstojné jako spolek katolický. I3ralaf účast na všech v e i e j n ý c h pobožnostech, na pi. na Vzkiíšení Páně, na Boží 'Tělo; podnikala velkolepé pouti, jako Tuřanskou a Vranovskcu, které Uývají znamenitou manifestaci

ducha katolic'.cého a velice mocnou jeho vzpruiinou. I v soukroméoi iivotě spolkovém představenstvo dbá o vzdélání, poučení i zábavu slušnou členů svých a to pieduáškami pravidelnými v neděli a ve svátek, jež bývají četně navštěvovány. Dvě velké Tady piednášek vykonal sám piedseda se svým bratrem Dr. Aloisem Kolískem. 1'iednášky vážné střídají se také s deklamacemi členů, 'Jako utěšené ovoce schůzí těchto dlužno povalovati ziízení čtyi krásných korouhví Cyrillských v roce 1895. Letošnim rohem skládají horliví členové své milodary na zbudování p l u v i a l u pro pouti Cyryllské. Bude to opět jeden krásný pomník zbudovaný obětavou láskou horlivých, upiímných Cyrillistů Brněnských.
Sbormistrem jednoty byl vedle piesedy samého p. Vojtěch Blatný. Jednatelství vedl po vp. Alf. P,richtovi p. Meth, Laloudek.
Dr. František Kolísek, t. č. p~edseda.

DOPISY. Arcidiecése Pražská.

Zpěvy při eucharistickém sjezdu, konaném
30. záií a t. iíjnat. r. v Praze, piednesli mnichové kláštera benediktinského v Emauzích. Byl to ovšem výhradně chorál. Nebylo zpévu mnoho („Pange lingua,,, ,Adoremus in aeternum S. S. Sacramen. tum» se žalmem ,Laudate Domiuum omues gentes,,, a hymnus sv. Tomáše »Adoro Te devote, latens ])eitas;,,) ale to bylo také jediná chyba, že jich nebylo vice. Nevím, Vylili mezi piítomnými kněžími a věiicími někteii uepiátelé chorálu; ale na jisto tvrdím, že po těchto zpěvech piítel nepiítel zvolati musel: Ach, je ten cl-orál přece jen krásný!

Mnozí z piítomných kněží nemohli se dosti vynadiviti, aniž zbožných pěvců dosti vynachváliti. Bylo pozorovati, jak by byli všichni rádi s mnichy zpívali, tak mohutným a úchvatným dojmem ty zpěvy působily, zvláště čarokrásné „Adoro Te devotecc ; ale nikdo jim toho nechtél kaziti. že mistrný průvod harmonia (P. AIUan) k dojmu tomu valně piispěl, uznávali všichni jednomyslně, Bylo to jako z jeclnoho nástroje — tak splývaly v jeden celek zpěvy s průvodem. Nic platno — není nad chorál, když se — krásně zpívá a doprovází...
Aemilianus.

FEUILLETON.
Z R A H Y = O C Á C H.
(Hudební vzpomínky.)

První stanice byl Bamber y, a zároveň prvé — překvapení. Pi-išel jsem do dói-nu lvu z p í v a n é Mši svaté, pi-i nížto zpíváno -- ně m e c k y mimo responsoria, která zpívali věřící po latinsku zcela správně. Ale ta německá píseň — v Bamberce, kde mají jinak vzorný zpěv litur-<;ický? Setkal jsem se náhodou s arci-biskupským sekretářem a ceremonářem, F. Hartuuyem, a své podivení mu sdělil. »'To je prastarý zvyk,« vece on, »že se pri každodenní zpívané farní Mši sv. zpívá německy, a těžko jej odstraniti.« A opravdu! "Tento »zvyk« nalezl jsem také v celém Porýnsku až do Cách, i v Kolíně n. R., kde sám výtečný Coheu kapelníkem tia dúmě. jal<: viděti, je

přece jen od therie ku prali i v Německu ještě hodně daleko. Co už se dr. Haberl napsal a nazlobil? Co jen mu poslední čas dr. Birnbacli nadělal starostí, který důvody věru dosti učenými se onoho zvyku zastával a dosud zastává! Co polámáno z obou stran oštěpů, co inkoustu a papíru spoti-ebováuo, a výsledek? Vide supra! Je věru zvylc hrozná velmoc, a — jalo zda se — má s tímto o..umélým potentátem právě reforma hudby posvátné nejtužší boj. Ale mátne proto v boji ochabnouti či docela odhoditi zbrait a utéci z boj iště ? Toho Bolldá nebude, aby Cyrillista z boje utíkal! Nly známe vůli církve a její zákony, ty heslem naším, to prapor náš, s kterým