-74

pro 4hlasý smíšený sbor od Fr. Witta. 5. Benedictus ze mše »Iu honorem sc. Adalberti« pro 4hlasý smíšený sbor a varhany od Jos. Foerstra. 6. »O sacrum convivium«, 4. štace při průvodu v deu Božího Těla pro 4hlasý smíšený sbor s průvodem čtyi• trombonů od Ig. Mitterera. 7. Gloria ze 4111asé mše: VIII. toni »Puisque j'ay perdu« od Orlanda di Lasso. 8. Sanctus z 5hlasé Missa tertia Octavi toni od Jana Croce. g. Agnus z 8hlasé mše »Hodie Christus natus est« od J. Yalestriny. Jak čtenář z programu seznává, stupňovala se meditace hudební od nejjednodušší skladby pro jeden hlas až ku Palestrinově 8hlasé veleskladbě pro dva sbory. Z českých skladatelů zastoupeni byli na programu Sychra, Nešvera a Foerster, z řady starých mistrů Orlando di Lasso, J. Croce a Palestrina. Zpívalo se a capella, s průvodem varhan, ojediněle též s průvodem quart~tta trombonového a smyčcového orchestru, aby se nezastesklo těm, jimž lidský hlas nezdá se býti nejidealnějším, poněvadž duší oživeným orgánech, jemuž na světě rovného není. Meditačním interpretem byl liturgický sbor Cyrillské Jednoty Hořické, řízený ředitelem svým Pilařem. ;Le skladby novověkých skladatelů budou správně předneseny, nikdo nepochyboval, kdo byl dopoledne pí-ítomen zpívané mši svaté. Nyní však byly na programu též skladby starých mistrů pro 4, 5 a 8 hlasů, jimž netoliko ředitel, nýbrž i sbor musí dobře rozuměti, mají-li předneseny býti tak, jak toho stará polyfonie vyžaduje. Poslední tři čísla pro-gramu poutala tudíž zvláště pozornost zpravodajovu, který se přiznává, že tak vzorného přednesu se nenadál. Ví za-jisté z vlastní zkušenosti, co to znamená, zasvětiti sbor v utajené krásy církevní polyfonie klassické. V Hořících sliledal se s takovým sborem, který po-znal ducha těchto skladeb a dovedl přednésti je tak, jalo toho hudební archite]ctouika jejich vyžaduje. Svědomitý ředitel Hořický, který si v Emausích poslechl chorál, zajel si do Rezna, aby si poslechl polyfonii starých mistrů, která v tamější kathedrále po celou řadu decenií se pěstuje. Ze ředitel takový dovede pak nadchnouti a zdokonaliti sbor svůj, jest věcí přirozenou. Takovou

měrou se stalo, že přednes posledních tří čísel programu p~ekoual všeliké očekávání. Osmihlasé Agnus z Palestriuovy mše »Hodie Christus natus est«, kterou redaktor před 23 rolty za slavnosti gooletého jubilea založení biskupství Pražského (1873) se sborem svým Karlín ským zaliájil reformu zpěvu církevního v zemích koruny české, bylo důstojným a velebným závěrkem Cyrillské pobožnosti, leterou Mons. Hakl zakončil výstavem nejsvětější Svátosti a požehná-ním. Prosté »Yange lingua« chorální výborně kontrastovalo s nádherou nejbohatější polyfonie. Účastníci hluboce dojati předcházejícím postupem Cyrillské meditace, rovněž velkolepé, jako zbožně přednesené, za zpěvu prosté melodie klaněli se Vykupiteli skrytému v nejsvětější Svátosti.
Večerní tato pobožnost byla nejskvělejším výkonem a korunou Hořických exercicií Cyrillských, která se neminula s hlubokým účinkem, jaký trvale zůstavila v srdci všech účastníků, kteří jak ředitele, tak sboru s vděkem pamětlivi budou. Bylf to zajisté uejčestuější a nejzáslužnější den v dějinách vzorné jed-noty Cyrillské v Hořících.
Mezery mezi jednotlivými čísly pro-gramu vypiněny byly hrou na varhany, ku kterým zasedl na slovo vzatý mistr, ředitel Jirásek, který dovedl výborně ukázati veškeré přednosti stroje Ho~ického. Vrchovatou měrou uspokojeni rozcházeli se účastníci z chrámu Páně, jsouce utvrzeni, že zpěv, který zde nyní tak velebně a zbožné zazníval, jest pravým, ryzím, přesným zpěvem církevním, jímž Církev naše Hospodina oslavuje.
Po námaze dne sešli se všichni v pozdních hodinách večerních k odpočinku v pohostinné besedě měštanské, kdež hostitelé naši pobavili nás opětně, jako minulého večera, ušlechtilou domácí slavností hudební, při které před-nesen byl »Slavnostní pochod« ze Smetanových oper pro piano, »Dvojzpěvy« od Knittla pro soprán a tenor, Smetanovy »Obžiuky« ze »Snů« pro piano, Haydenovo »Adagio« ze smyčcového kvartetta op. g., Smetanova »Vltava« pro piano a jiné skladby.
(Pokračování.)