- 63 -

hlasý dámský sbor. 4. „O B o i e m o c n ý, T v ů r c e m ů j., Osmihlasý chvalozpěv pro dva čtyrhlasé sbory od Karla V. F. I'íče (nar, 1786,	1858).
úvod. I{ odděleni prvému: Prvé číslo jest dojemné zpracování cirkevuí sequeuce, kterouž v českých zpěvnícich lze najíti pod názvem: ,Stála matka litující, neb „bolestivá«. Text piipisuje se Jacoponovi z Tod (-r 13o6). Tvůrce naší skladby dr. \\itt náleii k nejznamenitějším reformátorům církevní hudby nové doby. — Skladatel druhého čísla Ant. Lotti byl varhaníkem v Benátkách. Jeho osmihtasou velebnou skladbu „Crucifixus« slyšeli jsme pii loiiském duchovním koncertu. Text nVere languores, jest výttatek z Isaiáše 53, 4, ]enž v českém piekladě zní: „V pravdě neduhy naše on nesl, bulesti naše on snášel« — Za t ř e t í č í s l o zvolena něžná sequence svatodušni, slcladbn to i textem i nápěvem krásná, vyjadřující vroucnou modlitbu o sedmero darů Ducha sv. Má se za to že ji složil papež Innocenc III. ( [216). Českých pře! ladů jest více. Nejobyčejnější začíná slovy: „Piijd',o Duše piesvatý,<.—Čtvrté číslo podává ukázku z pouděluich rorátních zpěvu Královéhradeckých, upravených Msgrem Ferd. J. Lehnerem tím zpiisobem, že nápěvy zbaveny piivěsků nemistných, text pak tak opraven, že ve veškerých pisních notám na těžkuu dobu piipadajíc[m dostalo se slabik piízvučných a to ve všech slokách.
K oddělení druhému. P r v n ím u č í s 1 u pod-kladem jest text známé písně marianské. Vystoupila tu poprvé na veiejnost Cyrillská škola zpěvu, jii diecésní Jednota pro dorost pěvecký založila, --ad 2. Skladba: „'Tu es 1'etrus,, složená kuižetem církevní hudby pro velechrám sv.-Petrslcý v 1Zímě. Jest to imposantní zpracování výitaticu z evangelia sv. Matouše 16, 18: „'1'y jsi Petr (t. j. skála), na té skále vzdělám cirkev svou, a brány pekelné ji nepiemohou,. Seslntpení hlasů jest následující: 2 soprány, 2 alty, t tenor a i bass. — a d 3. Volný pieklad této písně jest: Jenž z Ducha sv. se po-čal v čisté Marii, dnes se narodil a Svým narozením veškeren svět osvítil. Boží nám narozeni piines mír a veselí! — Nechtěl se narodit v pa-láci krále, než v chudobě, v nouzi žít přišel ne-vídané. Takovou počal pro nás Syn Boií pokoru. Boií ... veselí! — Velebme a oslavujme božské Dětático, i nebe a země věčného Krále; neb i nám se rozední z Jeho narození. Boží ... veselí., — ad 4. K slavnostnímu zakončení koncertu zvolena vynikající skladba našeho domácího skladatele Karla I'íče, slovutného varhaníka a ředitele Pražské varhanické školy, jenž původem i působností svou zvláště jest blízkým diecési Hradecké. Na-rodil se totiž v Bartošovicích u Žamberka a měl též značný podil na upraveni průvodu diecésního kancionálu, vydaného roku 1847. Text původně začínajici slovy: „O Bože, jehož dech jsem já, poněkud pozměněný zni: „O Boie mocný, Tvůrce můj, Tyv s sila má, můj cíl, já v skutcích Tvých

chci chválit Tebe jen, o Vládce můj !, Krátký tento text kontrapunktem bohatě jest propracován.
Kritika koncertu duchovního byla velmi piíznivá. Uvádějí se zcle pouze dvě zprávy listů:
Koncert Cyrillské Jednoty, pořádaný v neděli v městském našem divadle, zdaiil se v lcaidém směru tak, že pořactutelé jeho s výsledkem mohou býti spokojeni, tím více ano se osvědčilo, že Jeclnota Cyrillská učinila zdatný krok v roztrojí svém ku piedu a za rok právě minulý velký kus práce vykonala. Lonský koncert její napinil nás uspolcojenim, letošní neméně. Jen to nás piekvapilo, že byla instrumentální část zcela pominuta. Zahájen byl koncert Wittovou skladbou „Stabat mater«, již smíšený sbor s patiičnou pietou piednesl; silným dojmem působilLottiho trojhlasý muiský sbor, který I,yl s pravým porozuměním přednesen, tak jako krásuv chorál „Veni sancte Spiritus,, jenž dámskému sboru mnoho zasloužené pochvaly vynesl. Na to muiským sborem zpívané ukázky ze staročeských rorátních zpěvů Králové-hradeckých líbily se všeobecně a budily v tak mnohém srdci plání, aby krásné ty zpěvy předků našich došly piného uznání a ozývaly se opět v našich kostelích. Druhé oddělení zahájeno meludickou písní "Zdrávas královno nebes,, v níi popřvé se produkovaly mladé žačky školy Cyrillské a to se zdarem takovým, že píseit opakovati musily. Barytonové solo zapél zvučným, dobie vyškoleným hla-sem p. prof. Šrůtek. Mohutná skladba Palestriuova „Tu es 1'etrus,, jež na to následovala, podala smíšenému sboru Cyrillskému příležitost, aby se z nejlepší stránky své osvědčil, což se niu úpině podařilo. Dokázal, že jest tělesem pevným, řádně secvičeným, které se i velkých úkolů lekati nemusí. Mile působila starochorvátská píseřt vánoční »Po Duhu svetomu«, kterou se dámský sbor v pravém slova smyslu vyznamenal. Zakončen byl koncert chvalozpěvem Karla 1'íče „O Bože mocný!, kterýž zněl mohutnými tony divadlem a posluchače přímo unášel. Umělecká bilance koncertu jest velice uspokojivá, a mohou s ní, jak ieditel p. W\ nsch, tak i neunavný starosta jednoty vdp. dr. Mr tík i všichni účinkující pině spokojeni byti. Také hmotný úspěch by1 dobrý, bylať návštěva velmi četná, zejména venkov byl dobie zastoupen. Vše svědčí, že je,t Cyrillská jednota na dobré cestě ; necht na ní pokračuje, majic stále na zieteli úkol
svůj : zvelebení chrámové hudby.	(„Ratibor«,)
Duchovní koncert diecésní Jed-noty C yrillské v Hradci Králové. I{oncert pořádaný 29, března 1896 potkal se s vynikajicím úspěchem, hr. Witt svým „Stabat mater- do-vedl vzbuditi u obecenstva váiuou, věru posvátnou náladu aoteviíti jejich srdce pro pochopení dalších čísel programu. Ant. Lotti dramatičností svého „Vere languores, piipomměl nám svého výtečného žáka komponistu Čecha JanaLeleuku, jehoi sklaclby před-nášel Kovaiovič na svých historických koncertech