-52

lodie a na jevo přivádějí její pořádek a krásu. Proto se také musí figury to-nové, jež skladatel sestavil a co pod-statné naznačil, dobře pozorovati a také náležitě od sebe rozdělovati; kdyby se tak nečinilo a kdyby při zpěvu chorálu nebral se na ně povinný zřetel, tu by se melodie poškodila, zrovna tak, jakoby melodii skladeb hudby moderní porušil, kdo by o taktu ničeho nechtěl věděti.
5. U zpěvu docela jednoduchého, jenž po jedné jen má notě na jednotlivé slabiky testu, považují se figury tonové

jaksi za rozváza ié a na jednotlivé slabiky textu rozdělené. h.ozčlánlcování melodie a seskupení tonů spadá pak úpině s textem. hudební figury lze rozeznati jen pomocí textu, z čehož zvláště lze jasně pochopiti, že picdnes melodie chorální jest krásná, volná mluva. A proto naznačuje se pravidlo: každá nota má takovou cenu, jakou dává jí slabika textu, kteráž pod ní stojí. Dle toho mají také následující zpěvné noty co rythmu se týče tutéž cenu, jako vedle nich stojící figury tonové:

Domi-ne Deus	Rex coele-.tis	Lumen de lu-mi-ne Cru-ci - fi - xus

6. Ve smíšeném zpěvu, při němž jednoduché i bohaté modulace se naskytají, jsou i živly pohybu hudebního smíšené. Právě tak, jako více tonů na jedinou slabiku textu pi-ipadajících mezi sebou spojených tvoří bud jednu aneb více skupin časových, tak
Mi-se-re - - re nobis
Než pro dnešek dosti; nemohu za to, že dopis můj dnes vypadl trochu suchopárně; inu je to theorie -- a Němec í ká, že všeliká theorie jest šedivá. Vy pak máte ji přeměniti v zelenající se praxi.
Budoucně pokračovati budeme v po-

i více slabik textu, z nichž každá jen jediný ton má.
V prvním z následujících příkladů má slovo »12iserere« na třetí slabice figuru, kteráž sama o sobě tvoří zvláštní skupinu, v druhém příkladu má dvě talco véto skupiny:
--emi%-  m i-) i	-IE ~- -‑
A-gi-mus ti - bi
jednání tomto o rythmu, pi-ičiním se však, abych vysvětlením některých sporných otázek učinil dopis svůj více poutavějším a zábavnějším.
Váš v Kristu oddaný
P. A. Sch.,
v. S. B.

Co jest zpěv?
(Předneseno o valné schůzi farní Jednoty Cyrillské v Želivě dne 1, března 1896.)

U výroční valné schůzi Jednoty Cyrillské má dle stanov konati se nějaká účelu jednoty přiměřená piednáška. Ve výborové schůzi Jednoty, konané vloni na podzim, bylo mně uloženo, abych v dnešní schůzi přednášel. Nevím, zdali se velect. výbor s dobrou potázal. Ne-jsem odborník; nemám hudebního vzdělání, jalo říkáme, »z fundamentu,<. Jsem pouhý dilettant, samouk, a proto, do-padne-li moje přednáška trochu bledě, po

dilettantsku, skládám už napřed všecku zodpovědnost za to neštěstí na bedra slavného výboru.
Za pi-edmět své pi-ednášky obral jsem sobě úvahu o zpěvu. Abychom pak vzali věc ne-li »z fundamentu«, tedy aspoň z nejzadnějšího kouta, pi-edložme si nejprve otázku: Co jest zpěv?
»Zbytečná to otázka«, pomyslí si mnohý. To přec každý ví, že zpěv není ani ]eřik, ani pláč, ani výskání, ani