— 42

Asperges, Introit, Graduale s Alleluja, Credo, Offertorium a Communio můžete z knih chorálních zpívati; nenamítám ničeho ani proti tomu, abyste i Credo vícehlasně prováděl, jakž i většina skladeb mešních ho podává. Ano i Offertorium podobným způsobem můžete piednésti; a kdyby Graduale bylo Vám pi-íliš nesnadným, pak nechte ho i s následujícím Alleluja s průvodem varhan jednohlasně recitovati. Dosti pěkně se to poslouchá, když se to dobře provede. Ostatně již i tato Gradualia ve vícehlasých skladbách vyšla, jicliž užiti se může na chórech, kde by ne-snadné melodie, jakéž zejména pi-i těchto částkách zhusta se vyskytají, zpívati se nemohly.
K nešporám užiti můžete tak zvanýcli 1?alsobordonů, to jest: jeden verš žalmu zpívá se vícehlasně a druhý jednohlas.iě, t. j. chorálně. Variatio delectat. Jen že musíte užiti lehčího a čerstvějšího tempa, aby nešpory netrvaly pi-íliš dlouho.
Jestliže takovýmto zpiisobem promísíte chorální zpěv zpěvem vícehlasým, pak nalezl jste šfastně to, co pro Vaše poměry nejlépe se hodí. Na takovýchto službách Božích lid radostného béře po-dílu, a zajisté že se tu více vzdělá a zušlechtí, nežli kdybyste zpívali jenom cliorál.
Než o něčem musím se dnes zmíniti. Pravil jsem v posledním listu svém, že mi při slavné mši jest krásný zpěv lidu v řeči matei-ské milejší, — chci říci vlastně méně nemilý, nežli špatný Iatinský zpěv chrámový. Dnes bych rád ještě pi-ipojil: mně jest každý vícelilasý chrámový zpěv, jen když poněkud s církevními předpisy se srovnává a dobře se pi•ednáší, mnohem milejší, nežli špatně zpívaný chorál. Corruptio optimi pessima.
Kdyby, jednalo se o povinnou návštěvu nedělních služeb Božích a měl bycli voliti mezi mší a oním surovým, nehudebním zpěvem chorálním, jak ho obyčejně slýchati lze a mezi mší s hudbou nástrojovou, i kdyby tato s píedpisy círl:ve nebyla v úpiném souhlasu, chvátal bych beze všeho rozmýšlení do té poslednější svatyně v pevné naději, že při té mši Mozartové lépe a klidněji budu se moci pomodliti nežli při naznačeném týrání, ano nemilosrdném ubíjení mně tak velice milého zpěvu chorálního. Co chci tím i-íci? Picduě: abyste nezabloudil příliš

daleko ve vykořeňováuí od tak dávných dob již užívaného a mezi lidem oblíbenélio zpěvu chrámového. Učíf smutná zkušenost, že ua muohýcli místech ne-přišlo na místo této hudbv pranic lepšího.
Znám chrámy, v nichž pi-ed několika málo léty výborně dávaly se mše klassickýcli mistrů: lIaydeiia, Mozarta i Beethovena, — dnes slýchati v těchto chrámech věci dosti chatrné, a to namnoze s provedením také dosti chatrným. MZ 2e-liž to nazvati se pola-okem?
Vím, že zmíněným mistrům hudeb-ním co do přesnosti církevní leccos scliází, vím ale také, že tak zvané Regolamento, kteréž na rozkaz i•ímských úřadu před dvěma lety bylo vydáno, v této záležitosti mnohem mírněji soudí než ti pi•epjatí horlivci doby naší. Jen prosím Vás, nebudte příliš přísným.Vždyt víte, co říkával sv. Frautišelc Sileský, že totiž na kapku medu víc much se chytne než na celý sud octa.
Ač neti-eba dokládati, co jest hlav-ním účelem těchto dnešních i-ádků, volám přece: Lpíváte-li chorál, jen pro Bůh! pečlivě o to dbejte, abyste ho také krásně zpívali, a proto co nejdůrazněji na srdce Vám ]sladu, abyste se svým sborem ty částky, kteréž choraliter chcete přednésti, dobne a pečlivě nacvičil a prostudoval. To jest právě ta osudná cliyba, — a každý soudný zuatel dáti mi musí za pravdu, že ve vícehlasých skladbách s pílí a pečlivostí velikou, často až do umdlení, sbor se cvičí, částky chorálu však ke konci zkoušky jednou běžně se zazpívají, a někdy ani to se neučiní; pak ovsem zhola nemožné jest chorálně něco pi-esného přednésti.
Ujištuji Vás, pane ředit li, zpívati dobře chorál jest nesnadné, velmi ne-snadné, ano nesnadnější, nežli zpívati vícehlasně; věi-te mi, v tom mám své zkušenosti. Ti z Vašich lcollegů, ktei-í2 to nahlížejí, sbor svůj v chorálu důkladně cvičí, a nešeti-í ni času, ni práče a namáhání, ti dospějou k žádoucímu cíli, t. j. ku krásným, picsným a bohoslužby důstojným produkcím clioráluím. Lidu pal<: tento v pravdě krásný a velebný zpěv čím dál tím více bude se líbiti. Ti však z ]collegů Vašich, lcteříž to ne-nahlížejí, sbor svůj v chorálu svědouiitč necvičí, -- snad do konce za ztracenou považují každou chvilku, ]cterouž péči o tuto opuštěnou popelku věnují, — ti nechat pak nediví se, že chorální jicli