-40‑

lečnč ve vánoční čas ke stolu Páně a toužebně očekávajíce času postního, aby tak opětně učinili. A milujíce Boha, jal: bychom neměli milovati vše, co krásné a dobré jest? Kdo na pi. je tu, kdo by nemiloval slavný druhdy, nešťastný a přece dobrý národ náš český? My veiejně ukázali také, že jsme vlastenci, jsme uvědoměli Čechové, když v je. víčku poiádána byla slavnost národní, ku které všichni zváni byli, jimž v iilách česká koluje krev. A hle, my mezi prvními jsme byli piihlášeni, my jsme se slavnosti súčastnili a také zpěvy svými piispěli k oslavě toho dne. Pii tom vzdávám tu povinné díky panu JIUC. Ferd. Karaliátovi, který hlavně se piičinil o to, že jsme se slavnosti té súčastnili — A milujíce všecko dobré a krásné, milujeme tak sbor náš hasičský a piičiitujeme se také všemoině, abychom ho podporovali, jak se stalou výletě a o zábavě taneční. Hle, toť obraz lásky naší k $ohu, vlasti, národu a všemu, co dobré a krásné jest. Dej Bůh, aby tato svatá láska ze srdci našich nevymizela!
?hly tedy poskytovali jsme vzácné naší bylince vzduchu, světla i tepla — my. ]i však také zalévali. Ano, zalévali jsme ji potem svého piičinění. Pez práce ničeho se nedokáže, o tom jsme dobne všichni piesvědčeni, a proto všichni jsme se svédomitě piičinili. To dosvědčuje nová rada sborů a pisni nacvičených. Nacvičena byla krásná a milá mše vánoční odlelinky a Graduale vánoční od Ilrušky; mimo to „Vange lingua« od Lelinky.
A nyní k širšímu sboru. Vzpomeneme-li si na to, co širší sbor minulého roku zpíval, tu maně všechny písně v pozadí se tlačí a v před vystupují ve vzpomínkách ty velebné, věčně krásné zpěvy roráutí, které zpívaly se ui celé. Jal: rád zalétám ve vzpmnínkách v tu posvátnou dobu advenlni, v dobu poetických mší rorátníclt! Ještě te,r chvěji se pohnutím, vzpomenu-li si, jak sladce, roztouženě zněly chrámem antifony z rorátních zpěvů, zpívány jsouce od děvčat z užšiho sboru a jal: na to celý kostelíček náš zněl pisni rozvádějící tajemství v antifuně obsažené. Ano, jsou ty rorátni zpěvy krásné. 2e tomu tak jest, dokazuje i to, že nalezly obliby i u těch, kteh nejsou v Jed-notě, takže skutečně celý kostel zněl velebnými těmi písněmi. -- Kromé tnhn pavel, enn nl'anue

vypočítávám, co jsme všechnu nacvičili, zajisté mnohý si pomyslí: Kdo by to lekl, že tolik jsme toho nacvičili mimo všeho opakování? Ano, při. činili jsme se a 1 áh práci naši žehnal. A jal: by nežehnal, když to piičinění naše, práce naše jest z lásky k Němu! Pracuj tne i dále tak, aby na~e Jednota vzkvétala, jsouc ozdobou drahého domova našeho, vlasti naši krásné !
Jsem u konce se zprávou svojí. Možná, ie mnohého jsem opomenul, mužná, ie mnohý v ní pohřešuje, čeho jistě očekával. Moje zpráva však měla býti jen nástinem roku minulého. Ač chuda, plece poskytuje, jak myslím, dosti jasného ubrazu o stavu naší Jednoty, který jest dosti utěšený. Ano čím dál tím vice se zakořeitují krásné pisně Cyrillské v lidu, čím dil tínt mohutněji znějí chrámem naším, ubývá nepiátel, piibývá piátel. Piičiňme se však také, aby nejen v chrámě zněly písně naše, zněly písně velebné a krásné, ale aby bylo, jak dříve bývalo. I3 valy časy, kdy piedkové naši zpivali pii práci, zpívali při odpočinku, zpívali v bolu, zpívali v slasti, zpívali, kdyi v boj se vrhali, se zpěvem duši vypouštěli. Ano byl zpěvný, zpěvný národ náš. Umlkly však zpěvy, a na nás jest, abychom probudily v sobé tu zpěvnou mysl, abychom opět oiivili luh i háj písněmi. Ale jako v chrámě zpíváme písně důstojné a cenné, tak i venku zpívati musíme písně krásné a čisté. Známe jich dostatek, vždyť veliká iada jich byla nacvičena a zpívána v Jednotě. Těch písní se chopme, ty zpívejme, takové písně národní šlechtí mysl i srdce. "Lpivejme pak často a nebudeme toho litovati. Smutek-li máme -- píseit ho zažene, radost-li — písni nejlepšího výrazu ji dáme, pracujeme-li — zpívejme, práce pak rychleji jde od ruky, odpočíváme-li — písni oslazujme odpočinek svůj! `Lpivejme po celý iivot svůj, a pak, ai I'án zavolá, též píseit náboinou šeptajice rozlučme se s iivotem vezdejším. A také potom, když hroudy na rakev naši padati budou, zavzuí poslední po-zdrav života pozemského — píseit pohřební. A za-tím, co pisni loučiti se budou přátelé naši s tělem naším, duši nati zpěvem vitati budou kůrové nebeští na unom světě. A zpěvná duše naše připojí se ku svatým v nebesích, aby společně s nimi pěla chválu a čest Hospodinu.

lutgua« ud Chmelíčka, zádušní mešni píseit a >,Ave I	Arnošt Karafiát,	l,arái josef Kučera,
Maria«, a vice jiných sborů a písní. — Když tak	jednatel.	piedseda.
gl F- Veškeré starší ročníky ,Cyrilla" tná na skladě redakce „Cyrilla” na Král. Vinohradech. -JOG S hudební přílohou číslo

,,C\'1:ILLu vychází vždy 15, každélw měsíce. Pi'edplatIlé, které čiui poštovní poukázkou na celý rok
2 zl. 20 kr., piřjítná redaktor F. J. Lehner na Hrál. Vinohradech. Reklamace budtei zasýlány do ex‑
pedice v Akademii křesYanské v Praze (12etězová ulice čislo 223).
Nákladem vydavateluvym. — Knihtiskánta I'ulitiky, , v í'razc.