1896. Ročník XXIII.

Centrální
oa~^	katolická knihovna
~	~ya	1111121191101 ~~3 2001121151181111131171
YRI L
cAsoFis
hro katolickou h11(1bll posvátnou
v Čecháeh, na Moravě a ve Slezsku,
zároveň
ORM 0UC5É JUNOx7 CYRULSZÉ.
Majitel, vydavatel a redaktor:
F. J. LEHNER.	C1510 S.
~I nuuuuuuuunuuunn mmm~mm~nnuuuuunnunnnuumm~mn~miiiiimm~mmiiiuuninniummununnTidiiiiiiuunuumuuuunnnunuTmiuiuniiinnmmmnuuuunuiinunnniiiniiiuinnnnnnml~
Listy kneze benedilztina z kl Wera Enlatiskěho v Praze
o zjJěvll C1 oralilí111.

Milý pane řediteli!
Věru, podivná to otázka, kterouž mi dnes předkládáte, co že soudím o tom, zpívá-li při slavné mši svaté věřící lid písně v jazyku mate~ském ? Co tím vlastně chcete říci? To pi•ece nepati-í do chorálu, — a pak se Vás celá ta věc ani talc dalece netýká, nebot se v krajinách Vašich — pokud mi známo — při slavné mši sv. v jazyku mateřském nikde nezpívá. Ale bezpochyby doslechl jste se o sporu, jejž farář Birnbach rozličnými články a brožurkami svými rozdmýchal a chcete asi věděti, jaké stanovisko v té záležitosti já za-ujímám. Muže tedy Vám to povím. Věc jest docela jednoduchá. Církev sv., jalo Vám dobře známo, při slavné mši sv. nechce míti zpěv v řeči mateřské; do-cela jasně to určila a přesně se o tom vyslovila a proto jest také farái• Birnbach se svými vývodv v neprávu a dlužno souhlasiti s jeho odpiirci. Prosím však, abyste neposuzoval to příliš pi•ísně, kdy-byste na př. v Slezsku, v sev. Německu aneb i v některých místech zde v Cechácli aneb i jinde slyšel při slavné mši sv. zpívati v mateřštině. V krásné zemi, kde moje kolébka stála, byl před sto lety chorál odstraněn a to na mnoze i násilím, ano i pomocí vojska; zavedly se tenkráte mešní zpěvy v řeči lidu. Lid poznenáhla si na to zvykl a na cho‑

rál úpině zapomněl. Vyziiám iipříuině, krásné jsou ty písně, je ~ n lií"'N-' otčině mé při slavné mši sv. se
Před 20, 30 lety ~5"věril výtečný a
proslavený biskup svému ne méně výtečnému, svatostí života vynikajícímu generálnímu vikáři péči o vydání nového zpěvníku diecesálního. Zpěvník teii stal se velmi drahocennou knihou; nalézti v něm lze ty nejkrásnější staré písně, velmi trefně dle liturgie církevního roku seřaděné a překrásnými modlitbami mešními promísené. Vždy nad míru milý učinilo na mne dojem, když jsem vidíval, kterak všickni osadníci --každý zpěvník v ruce — služeb Božích s příkladnou zbožností se súčastiiovali a nadšeně pěli, avšak jak řečeno, církev to neschvaluje; opat chce míti zpěv latinský podle pi•ísně předepsaného testu.
Než dovolte, abych zmínil se Vám o jedné produkci hudby chrámové, při níž sám jsem byl přítomen. Jest tomu několik měsíců, kde súčastuiti jsem se musel slavných služeb Božích při jisté veliké slavnosti v menším jednom městě blíže Prahy; skoro měl bych chut vy-zraditi Vám, jak vysocí a vznešení hosté byli také přítomni, ale raději pomlčím, vždyt byste pal: snadno uhodl, které že město to bylo, a to nechci. U oltáře vše s největší vedlo se slávou; mohly sice mnohé věci býti krásnější — než