— I2

a nepravidelnou účast jednotlivých členů sbcru. "Z téchto příčin zůstalo vše jako diíve a jen něco málo bylo novým nahraženo. Kdy se to vše zméuí a v jakém směru, nelze ovšem ještě určitě říci, jelikoi stavba nových varhan stále se odkládá.
Pučet účinkujících zůstal nezměněn. Nové skladby nebyly tentokráte žádné přibrány, jediné se nově zpívala dvouhlasá mše smíšená (soprán s altem nebo tenor s bassem) s průvodem varhan (tí• možno ji zpívati i čtyihlasně), a sice: Missa in hon. ss. Angelorum custodum« od J. Cainera, některá motetta a jedno „Te Deum«.
Až se poméry urovnají, pak s pomocí Boží se přičiníme, abychom dále zase pokročili. Kojím se sladkou nadějí v brzké uskutečnění.
Josef Cainer,
ředitel kůru hl. faru. chrámu u sv. Jindřicha na Novém městě Pražském.
Farní kostel u Panny Marie Sněžné. Po šestileté činnosti pii chrámu Páně sv. Haštala na-stoupil jsem v záií 1894 v činnost při chrámu P. Panny Marie Sněžné a během jednoho roku vzhledem k pomérům v Praze panujicím nélze uspoiádati program úpině nový neb vesmés klassickou dokonalostí vynikající.
Skladby mešní provozované na kůru chrámu Panny Marie Sněžné jsou následující:
C a i n e r: Missa „Hodie Christus natus est« (dvou- a 4hlasá). F o e r s t e r: Missa de Beata« (dvou- a 4h1.). S k u h e r s k ý: Missa brevis solemnis D moll (4h1.). K o e n e n: Missa ,+S. Heriberti« (spojené hlasy) a Missa +, Panis angelicus«. S y c h r a.: Missa ,in hon. sc. Josephi« (jednohlasá) a Missa decima (4h1.). S t e h 1 e: Missa ++Salve Regina« (dvou- a 4h1.). W i t t: Missa „Exultet« (dvou- a 4h1.) a Missa Septimi toni« (čtyř- a 5h1.) M i t t e‑
r e r : Missa +,in hon. sc. Thomae Aquinatis« (4h1.). H r u š k a: Missa >,in hon. sc. Joanni Nepomuceni« (3h1.). Zelinka: Missa „in hon. Nativ, Dom. nostri Jesu Chr.« (3111.) Chorální mše „in festis solemnibus« a T. a IIT. Credo. — R e q u i e ni pro 3 mužské hlasy ad P. Kiíikovského a pro jednohlasý sbor od Zelinky. -- ,Te D e u m,, 4h1 od Jos. Foerstra, jedno- a 4h1. v slohu snadném od podepsaného. — N e š p o r y po způsobu falso-Uordonů složil G. P. Cima a jiný autor neznámý
s antifonou od C. F.tta.
Introitus a Communio zpívány vždy způsobem chorálním, zčásti téi vidy piípadné Graduale a Offertorium. Někdy zaměněna chorálni motetta skladbami Cainera, Foerstra, Groisse, Smolíka, Sychry, Steckra, Bindera, Koenena, SChtveitzefa a podepsaného. — .Pange lingua« čís. r.—6. od Jana a Ot kara Zelinky.
Sbor sestávající z 5 sopránu, 5 altu, 2 tenorů :t 4 bassů sesilen byl roku lonského při některých výkonech církevních žákvněmi II. oddélent nově zřizené pěvecké školy Obecné Jeclnoty Cyrillské.

Účinkovaly zejména pii skladbách: Missa »se. Josephi« (thl.) ocl Sycltry, Missa jde Beata,< (2111.) od Foerstera a Missa ,+Exultet« (2h1.) od \'itta.
Pořad shora uvedený vyhovuje svou praktičností poměrům panujícím úpině, zdali vyhovuje vesměs nejvyšší cenou liudební, v níi mnozí z umělců hudebních vrchol a vytoužený cíl hudby chrámové spatřují, nevím. S dobrým svědomím mohu však potvrditi, že v směru na hudbě chorální založeném vyhovme vidy úkolu piedepsanému i skladbami snadnými ducha ušlechtilého.
Jan Ev. Zelinka,
ied. kůru u P. Marie Sněiné a učitel
pěv, školy Ohecué Jednoty Cyrillské.
Koncerty Žižkovské farni Jednoty Cyrillské, duchovní koncerty nejsou vůbec v Praze iádnou vzácností; ale veliký jest zajisté rozdil, pořádá-li je „Societiit der Tonkiinstler« nebo spojená obě zemská divadla či jedna jediná farní Jednota Cyrillská; může-li pak tato dokonce na témž podiu vystoupiti, anii by obávati se bylo jistého nezdaru, ba naopak mluviti se může o „velmi čestném« provedení: pak nelze nezaznamenati pro budoucí paměf s obzvláštni chválou úspěchy farní jednoty Cyrillské na Ližkově. Od r. 1890 poiádá zmíněná jednota kaidoročně nějakou duchovní produkci, nazvíce pěvecké akademie, roku 1893 veliký koncert v Rudolfíně. A co jest účelem této chvályhodné čilosti a píle jednoty? Chce si vyzpívati — penize, ano peníze, a to hodně peněz, nač? „Na stavbu katolického kostela v Ližkově« čteme skoro na všech jejich pozvánkách, tedy zkrátka: chce si vyzpívati kostel, účel to zajisté jejího uměleckého snažení nad jiné hodný a důstojný.
Nemenši radosť však působí každému příteli duchovních koncertů výborný vkus, s jakým Liikovská Jednota sestavuje své programy. Nezapominajíc děl domácich (Bendl, Cainer, Dvořák, Hnilička, Kiižkovský, Malát, Smetana, Tregler a j, v.) přibírá z cizích jenom skladby v pravdě umělecké a proslulé (Aiblinger, Greith, Stehle, Singenberger, ~\ itt,Langl atd.) ; a co clo rozmanitosti druhu skladeb věru nemoino si stěžovati: nalézáme tu mše, různá motetta, ,Stabat Mater«, žalmy, vánoční koledy, melodram, písně umé]é, směsy z písní národních, koncertní skladby pro varhany, klavír (od Griega, Liszta, Mendelssohna). Probírajíce se těmito programy, nemůžeme potlačiti vroucího přání, aby horlivostí a čilosti Jeclnoty Liikovské nakazily se i mnohé z o,tatních našich jednot, jei od nějakého času nedávají o sobě skoro ničeho vědéti. Domlouvali jsme se o tom z o s o b n í h o z á j m u pro rozkvět Jednot s některými sbormístry. Opravdu — méli mnoho závainých důvodů, zvláště na „nervus rerum« si těžce naříkajíce; ale Jeclnoty Ližkovská ani její horlivý a obětavý sbormistr jistě nejsou také na rozpacích ,,kam s těmi penězy«, ergo: +,Si hic et illc — cur non tu, Augustine ? «	Cyrillus.