- 5 -

členy obou sborů, kteří si nevšedních zásluh získali obětovnou horlivostí a láskou o zvelebení zpěvu posvátného. Odpočinutí věčné deji jim, Pane, a světlo věčné af jim svítí
Po vroucném díkůvzdání podávám g e n e r á l n í z p r á v u o činnosti liturgického i literátského sboru, jakož i pěvecké školy naší Jednoty Cyrillské. V roce 1874 počal dp. Ferdinand Lehner vydávati časopis +,Cecilii,, pro katolickou hudbu posvátnou v Čechách, na Moravě a ve Slezsku, v němžto vyzýval milovniky zpěvu posvátného, aby ve veškerých chrámech Páně obnovili církevní zpěv. ládal, aby piedevšim pěstován byl chorál gregorianský a zpěv polyfonický piesně liturgického slohu, domu Boíiho důstojný, nikoli světský a divadelní. Ku pěstování zpěvu v ieči mateřské pii meuších slavnostech a kaidodenní pobožnosti odporučoval zřizování sborů literátských. Za tím účelem zřidil v Praze .Obecnou jednotu pro pěstování cirkevní hudby v Čechách, na Moravě a ve Slezsku«, ]sterá však od tehdejší vlády povolena nebyla. Jestliže za tou piíčinou nebylo nám lze zříditi farní jednotu, domluvili jsme se s dp. Václavem Oharkou, který téhož času zde administroval, ie přece zavedeme reformu zpěvů ve smyslu piesně církevním, jak pii liturgické bohoslužbě, to jest při zpívané mši sv, při níž se užívá meči latinské, taktéi při tiché mši sv, a jiných poboinostech, při kterýchžto dovoleno užívati řeči mateřské.
K vykonání této reformy zpěvů cirkevních bylo zapotřebí, abychom ziidili farní školu pěveckou, jednalo z dítek školních, jednak z dospělejších, a pak sbor liturgický a literátský. Poněvadi však školu pěveckou a sbor liturgický hned při nastoupení svém v roce 1869 jsem založil, bylo zapotřebí jen ziízení literátského sboru, jehož cvičení započalo v měsíci lednu r. 1874. Toto cvičeni literátského sboru konalo se pravidelně kaidého roku od sv. Václava ai do sv. Marka vidy v pátek ve škole, a to od 7 až do q, někdy i do Io hod, večer.
Poněvadi jsme tenkráte neměli slušného kancionálu, kterýž by cirkevním požadavkům vyhovoval, objednali jsme pro počátek uNešporní knihy«, výtah to ze svato-Janského kancionálu od V. Bradáče, počavše cvičiti české žalmy, hymny, antifony Marianské a jiné písně, které v těchto kniikách oUsaieny byly.
Roku 1895 vydal dp. Ferd. Lehner +,Mešní kancionál«, obsahující zpěvy mesní a jiné písně, kterýž od zvěčnělého ndp. biskupa N tiga pro diecési Brněnskou schválen a odporučen byl, a kterýž dp. Václav Oharek na zdejší osadě ihned za-vedl. Krotné z tohoto kancionálu cvičívaly se téi jiné písně, na pi. k českým svatým patronům, které Olomoučtí bohoslovci vydávali, téi i dvoje zpívané litanie I.auretanské, jedny od Lehnera a druhé od Kiiikovského, Lehnerovy litanie k nej. světějšímu Jménu Jeiíš. Později vytištěno jest několik pisní adventních a 200 výtisků latinského

++Asperges«, resl~onsorií ku zpívané mši sv. a ~Pange lingua., coi se ihned mezi lid rozdalo a nacvi~ilo. Poněvadi však ani tyto zpěvy nám nedostačovaly, opisoval jsem ze svato-Janského kancionálu rňzné písně, a sice: 5 písní k Pánu Jeiiši, 2 k P. Marii, jednu k sv. Cyrillu, sv. Anně, sv. Vavřinci a sv. Alžbětě.L jmenovaných pisní jsem každou asi 6okrát nebo lookrát opsal a mezi lid rozdal.
V celku nacvičil literátský sbor za piných 13 roků (od r. 1874 do r. 1886) 95 písni se 130 nápévy, české nešpory na všechny větší svátky celého roku, troje zpívané litanie, latinské uAsperges«, Responsoria mešní a *Pange lingua«, coi literátský sbor ai do konce mého působení (r. 1893) jakoito ředitele kůru zdejšího chrámu Páně v kostele zpíval. Veškeré písně a zpěvy zaznamenány jsou ve zvláštní knize, do které jsem vše zanášel.
Od roku 1886 cvičení literátského sboru pře. stalo, poněvadi jsme hojnost zpěv-ú pro naši bohoslužbu nacvičených měli. To jest činnost literátského sboru.
Nyní piicházím na činnost s b o r u l i t u r g i-c k é h o, s kterými se téi reforma piesně liturgického slohu r. 1874 zahájila.
Hudební archiv zdejšího chrámu Páně, který z diivějších let pocházel, obsahoval skladby světského a divadelního slohu, jaký církev svatá zapo• vídá. Poiizovány jsou tudíž od roku 1874 skladby slohu piesně liturgického, schválené a odporučené „Obecnou jednotou Cyrillskou pro Cechy, Moravu a Slezsko,,, kterou řídil a dosaváde spravuje msgr. Ferdinand Lehner.
Za tato díla přesně liturgického sluhu vydal zciejši kostel od r. 1874 ai do r. 1891 412 zl. 56 kr., kromě všech skladeb v rukopisech, které jsem opsal a kostelu daroval. Neni tudiž zapotřebí dalších výloh za hudebniny, jelikoi jsem zde založil velmi bohatý hudební archiv přesně liturgického slohu, s kterými se chrám Páně chlubiti můie, obsahující mnoho set děl starých i nových mistrů.
L tohoto liturgického archivu nacvičil kostelní sbor od r. 1874 330 motett, 36 mší, veškeré chorální zpěvy z Graduale Romanum; Introitus a Communio zpívány při každé zpívané mši svaté chorálně, Graduale, Tracty, Sequence a Ufťertoria jen tenkráte přednášeny chorálně, kdyi nebylo pohotově vícehlasých.
Tyto všechny zpévy kostelni sbor za mého řízení v kostele přednášel. Jsou zde dvé knihy, ve lcterýchi jest zaznamenáno, kdy a co se od prsní neděle po třech Králich, 11. ledna 1874 ai do 22. července 1894 pii každé zpívané mši svaté a jiných liturgických oUiadech zpívalo.
Dluino též piipomenouti, že se za tak dlouhou dobu kostelní sbor často měnil, stalí členové od-cházeli a noví zase přistupovali. Za touto piíčinou bylo tieba, aby skladby ui provozované opětně a znova se cvičily.