q,FTO(	Centrální katolická knihovna
~ V pRAIf ž
3 11121 2I1 9I1 0I1 01I 0
II IIIIII8
5
2IIIIII4
1 0
y~~# Nno~	IIII v
kl1t0110k 011	Po8NT ~tlio11
CTRuLSZÉ.
1896. Roftík XXIII,	F. J. LEHNER.	Číslo I.
IIIIIIIIÍIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIÍIIIIHIIIIIIIIÍIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIII11111111IIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIHIIIIIIIIIIIIIIIIIfIiI1111111111111111111111111111111111iI11111111111i111111111111IINIIIIIII11111HIIIIHi11111111111111111111111111111111111111
Listy kněze benediktina z kláštera Emauského v Pr(,lze.

Milý pane řediteli!
Dnes za vděk musíte vzíti s prostinkým dopisern jiného člena konventu Emausského; jestit pan pisatel listů o zpěvu chorálním v těchto dnech tak zahrnut prací, íe mu nelze pí i nejlepší vůli pokračovati v úvahách započatých. A o čem mám Vám psáti? Sotva as možné Vám bylo súčastniti se vánoční slavnosti v milé naší svatyni — vždyt měl jste na vlastním kůru pino práce — a proto bych Vám rád nakreslil malý obrázek, z něhož alespod přibližně mohl byste si představiti, jak utěšené svátky vánoční u nás se slaví. Již po čtvrté dopřáno bylo mi vánoce slaviti v Emausích, ale vyznám upřímně, že každým rokem více se mi líbí a vždy mocnější činí na srdce mé dojem.
již to martyrologium o štědrém dnu jak velebným a dojemným způsobem se pěje. Celý konvent tu shromážděn, a věru nesnadno ubrániti se slzám, když lector zvučným hlasem ohlašuje: »Nativitatis Domini nostri jenu Christi«, pi-i čemž všichni pokorně na tváře své pa-dají, uctívajíce na vigilii hodu Božího v nejhlubší pokoře vznešené tajemství přeposvátné noci betlémské. Tak zvaný »Štědrý večer«, jak obyčejně při bohatě rozmanitýmí pokrmy zásobených stolech se slaví, zde v Emausích neznáme a také po něm netoužíme; prostinká postní večeře a pak po společných večerních

modlitbách každý záhy ubírá se na od-počinek, aby, až v to hodin zvonek zavzní, čile chvátal k hodům, jimiž ani ta nejskvělejší hostina pozemská vy-rovnati se nemůže! V pravdě hody to nebeské! Viděl jsem v Rírr é.-při rozličných slavnostech chrámy ozářené tisíci světel, ale něco talc vkusného, řekl bych čarovného, jako padáno v naší svatyni v posvátnou noc narození Páně, jsem tam nenalezl.
V tichosti sešli se již všichni řeholníci a s nimi i roztomilí hošíci školy oblátní ve svých rochetkách v choru, — celé to skvělé okolí samo budí v každém náladu, v jakéž dojemné té slavnosti má se súčastniti. O '/. í t. zavzní po předchozích tichých modlitbách velebné: »Deus in adjutorium meurn intende«, a již zahájen proud modliteb a zpěvů, kterýž teprv o druhé hodině po půlnoci končí; půlčtvrté hodiny trvá slavnost ta, a přece ty zástupy zbožných věřících, kteříž s tak vzornou zbožností a pozorností sledují modlitby a zpěvy naše, až do konce v chrámu trvají. Nikdy ještě ani ta nejmenší ne-udála se výtržnost při noční této slavnosti. A co poutá tento lid? Zajisté že není to pouze ten líbezný, jasně ozářený obraz Narození Páuě anebo to z plynových světel sestavené: »Gloria in excelsis Deo« a nad tím se vznášející hvězda ;se svou září. Není pochybnosti, že i ty podle předpisů sv. církve přesně