— 71 —

d é li o z nás, aby lásku i nad~euí v zájmu vešl:erenstva osvědčoval a Domáhal stavěti budovu Jednoty Cyrillslcé založené na pevných základech pícsvěd ení obecnélio. Až my jeden po druhém zemřeule, Jednota na takovýchrálcladech vystavěná s námi nezemfe, jelikož po sobě

v ní zůstavili jsme nástupcův i stoupencův rovněž neítmorných a nad'Íených.
Na otázku : J a k s e n á m d a ř í? budiž odpovídáno odevšad upí-ímuě, rozšafně, otevřeně. ',,'ýsledelc odpovědí bude vždycky štastný a zdárný.
Lehner.

Obecná Jednou Cyrillská.
VÝROČNÍ Z tD R Á V Y ZA ROK 1894,

Arcidiec~se
Předměřice. Letošnilro rohu na Národopisné výstavě v Praze je mezi eirlcecními spolky uvedena též naše farní Cyrillská Jednota. V časopisu C}rill« ještě ani zmínky o uí nebylo, ač již roku 1883 založena byla. Od doby zalocení se taky nic nestalo ve smyslu opravném. Činnost, vlastně nečiunust naší Jednuty záležela v tom, že každoročně svolána schůze, vybrány piispěvky, koupeno několik zpěvuíčiců, které se ztratily, a to bylo vše. A tak se všeobecně za to mělo, že ua kůru zvláštniito zpěvu liturgického není tieUa. l'ro vesnici prý stačí vidy lidový zpěv — lc čemu ta latina? A proto nevěděti nic o opravě, necítili ani potiebu její a tak se nic nedálo. Nejdůležitější responsoria jako při požehnání a a,i pětkrát clo roka pÁ zpívané mši odbyl pouze a jedině ieditel káru cyrillslco-tatarsky — nebylc tu nic — většinou pouze varhany něco zadudaly.
Yied r. 1874, vyprávěli mi osadníci s jakousi chloubou, bývaly u nás mše zpívané a hrané — jaké pak? Ale tepl neni už tady ani zpěváčlca. Tedy jen ten lidový zpěv' Ono je to velice poho. dlné, ovšem. S dětmi ve škole po zákonu školním nacvičeny písně — a tu musím řici, že lidový zpěv u nás je v dobrém stavu — ale dle not cvičiti, to by stálu mnoho námahy a práce, proto s tím ani nezačatu. Ty prý sotva se vycvičí, už zaze odcházeji, a talc prý by se muselo stále cvičiti! Oprava rychle a snadno provedena: odstranily se latinské mše a nástrojní průvod jich uavždy a místo nich zpívalo se třeba: »'1'isickrát pozdravujeme Tebe ...«
Poslechnouti v Praze, která tak blízko jest, aneb alespoit ve Staré Boleslavi, kde toho času ředitel kůru Jos. C. Sychra s nevšedním nadšením ve smyslu cyrillslcém zpíval, to iediteli kůru ani se nezdálo. A tak všeobecné zde musím iíci, kdyby ta oprava hudby chrámové nestála žádnou práci, žádného namáhání, mnozí by si dali iíci. Dodati musim, že o prázdninách a o Hodech Božích tu á tam, kdy zavítali studujíci zpěváci domů, sehnána jako pamlsek nějaká ta čtyihlasá vokální mše, ně-jaké motettu pro poslech bez dlouhého cvičení, responsoria odbyta po čínslcu a bylo to.

°ražská.
1'iedchůdce mtitj, slavné paměti, měl tu nejlepší vůli provésti opravu kostelní huclUy, ale po Míchu nebylo, kdo by ji prováděl. Časopis ,,(.yrill,, se odebíral, ale čteny z něho pouze feuilletony pro zasmání, návodů Ic opravě, poučení zde daného nedbánu naprosto. Za této neutěšené chvile — a jaksi všeobecné apatltie k latinskému zpěvu — svolána schůze dne 14. měsíce ledna rS)4, která jenom málo účastníky byla navštívena, ač i v kostele oznámena byla. Zde vysvětleno, co jest účelem Cyrillských Jednot farnich, že stává dvojí zpěv ve chrámě: lidový a liturgický, a obují že se má pěstovati. Ustavenu nové piedstavenstvo, zapsáno několik členů ku cvičení a počato ihned se cvičením pravidelným dva- i tiilcráte týdně. Učenu nótám dle Chlumovy školy společně obé pohlavi; poněvadž nebylo cvičitelů, nebylo možno rozděliti je a pak z té příčiny, že jich bylo jen málu. Ale byla to chyba. Jakmile se rozdělili dle pohlavi později, mnozí odpadli, a tak zbyli pouze sopranisté a altisté, většinou školní děti, málo dospělejších.Lůstalo tedy 8 sopránů a 7 altů.Le starých zpěváků byl tu jeden tenorista a dva bnssisté. rak vypadá dnes spor zpěváků u nás. Aby suchopárné učení se notám neomrzelo, cvičeno též dle sluchu „Hospodine, všech věcí Pane« a responsoria gregorianská jednohlasá To se zpívalo o svátcích velikonočních r. 1894. Hned na to a již pied tínt cvičena též trojiilasá mše ,in hon. sc. Aluisii« od Singeuliergera, a ta s vloikou „Veni sancte Spiritus« dávána o Hod Boií svatodušní a na Loži Tělo. Totéi, poněvadž v létě vůbec piestává všecko cvičení naprosto, zpíváno také o pnuti SvatojakuU-ské. V měsíci listopadu teprve, kdy už piestala práce s iípou a nastaly delší večery, dali jsme se opět do práce. Nepiítel člověk, který diíve rozsíval, že prý v Piedmčřicích se kaidý spolek brzy rozpadne, nerad viděl, když staří členové opět choditi počali, a tu hodil opět jablko sváru na chvilku mezi starší dospělejší členy. Podepsaný ku vší práci se cvičením měl ještě tu, ie musel narovnávati všelijaké uměle vyvolaně Benice a mysle tišiti. Odešlo to nepiíjemné a duch míru zase zavládl, a cvičeno od té doby ua faie. S ve-