katolickou	poSvátlloll CyR=Sx É.
Majitel, vydavatel a redaktor:
1895. Ročník XXII.	F. J. LEHNER.	M510 9,
niumunnumnnnunuuunuumuminm1nnnn umu ununnununnuunnunnunuuuuuunuuuumununnn;mnnnnunuuunnuunmm~uuuuuuunuunnununnuunuuu!uuniiiuiiniummiuiiunmiilG)
Listy kneze benediktina z kláštera E1 atiskěho v Praze
o zpevu chor~,íhlím,

Milý pane i-editeli kůru!
Těší mne, že Vás gregorianský chorál tak zajímá, s největší radostí chci Vás v posvátný tento zpěv zasvětiti. Poněvadž ale mnohými pracemi jsem zahrnut a jen tu a tam nějakou tu čtvrthodinku pro odbor hudby mohu ušetřiti, upozorňuji hned předem, že nebudu obtěžovati dlouhým theoretickým vysvětlováním, a zároveň prosím, abyste jednoduchý výlclad můj neposuzoval pi•íliš přísně. Pomíjím všeliký úvod a pravím jedno-duše: To víte již dávno, že pro bohoslužbu sv. naší církve chorál jest ne-zbytný; vždyt bez zpěvu chorálního předpisům církevním nelze vyhověti. Kde chorál se nezná, tam i o správnosti sv. liturgie dlužno pochybovati.
Tím ovšem není řečeno, že bych vy-stupoval proti vícehlasému zpěvu ve chrámě. Ozývaly se sice v letech minulých hl isy těch, Ictei!2 žádali, aby vícehlasá hudba z liturgické bohoslužby úpliiě byla vyloučena; avšak hlasy ty — pokud mi mámo — nyní již jev po řídku slýchati. A tak jen, milý pane řediteli, zpívejte své vícehlasé skladby klidně dál a nenechte se nikterak mýliti námitkou: »V Emausích také jen chorál se zpívá!« To můžeme činiti my; Vy to činiti nemůžete, ano ani nesmíte. U nás v Emausích jsou takové poměry, že bychom svou bohoslužbu poškodili,

kdybychom začali vícehlasou hudbu přednášeti. Kde však poměry jsou do-cela jiné, kde talc jako u nás kněžský chor nestojí u oltáře, jenž by nejdražší obět posvátnými zpěvy doprovázel, lcde také lid sám posvátné texty nezpívá, jak se to v některých chrámech zavésti podařilo, — kde spíše vzdálen od oltáře na kůru, kde varhany jsou, pěti musí při bohoslužbě chor z laiků sestávající, pro takové poměry — tak alespoň soudím já — byla by to veliká chyba zpívati j e n chorál a všecku ostatní hudbu vylučovati. Vzdor tomu ale pi-ece trvám na svém, že totiž bez chorálu církev-ním předpisům vyhověti nelze.
Ci pokládáte za možné zpívati všecky texty slavné mše vícehlasně ? A kdyby dalo se to provésti, táži se, jak dlouho by taková mše palc trvala? Máte také všecky zpěvné texty pro v š e c k y dny církevního roku ve vícehlasých skladbách? Marné byste po nich pátral; ani pro ty největší svátky nejsou všecky zpěvy vícehlasně složené; a tudíž Vám nezbyde jiného, nežli chopiti se chorálu, pakliže snaha Vaše po dosažení liturgické správnosti jest upřímná. Než nač šířiti slov o věci, o níž náhledy naše úpině se shodují. Dovolte mi však, abych upozornil Vás na věc, kteráž — má-li se chorálnímu zpěvu správně porozuměti, velikou do sebe má důležitost.
Tázal se mne kdosi jednoho dne,