-6o

ve výročních zprávách pokaždé důstojně jest zastoupena.
Jest tak krásný deu a samo poutní místo jsouc na vršíčku v rozkošné poloze mezi lesnatými vrchy s uclivacující rozhlídkou na vůkolní palu-blcy a dálný kraj, jest talc lákavé. Yojdme tedy. Cestou potkáváme a doháníme stále zástupy lidiček, kteí-í mají stejný cíl jako i my. Všecko slibuje nejlepší dojmy Ale běda, co to tu najednou kalí naši slavnostní náladu? Kolem chrámu, podél hřbitovní zdi, ach tu není jeti několik těch nezbytných poutních budek perníkářských, ale skoro celý výroční trh se vším chamradím a hlukem, krámy na všecko i řemeslné zboží, tak že neschází již nic. než ještě liouf bučícího dobytka. A lidu tu v těch krámech, a hluku a píslcání! Kolilc asi z těcli lidí bylo a bude v kostele' ?! Ohavnost spušténí ! Věru bolestný to pohled a je..tě bolestnější v samém chrámu Páně, který jest sice četně navštíven, ale pi-ece vykazuje ještě dost neobsaze,ié prostory, zvlá~tě před mi-ížkou. Leč i ti, co zde jsou, nemají pro tu zevní výtržnost tolik trpělivosti, aby setrvali, ale brzo ti, brzo oni odcházejí, aby se místo pobožnosti bavili na tržišti. Dábelské to lákadlo by zasluhovalo, aby bylo zpřevráceuo a bičíky odtud vymrskáno! Zamhuřme již raději oči, abychom toho neviděli, a obratme duchovní zrak k svatým ítkonům a sluch ku svatým zpěvům. Asperges chorální. Potěšitelno bylo, že spolu s kůrem zpívali i mnozí z lidu. Když celebrant s assistencí vyšel lc oltái-i, zavzněl zcela pravidelně Introitus, což ještě posud bývá ve venkovských obcích vzácností. Taktéž po rlg,ius Dei přišlo pravidelné Communio. Přednes dobrý, průvod varhan zvučuý. Následovala Foersterova 4111asá mše »De Beata«. "Pato krásná skladba, . svého času tolik populární, nyní nějaic popelkuje. Měly by ji kúry znova uváděti na repertoir. Byl jsem mile přelcvapen, k yž jsem ji zas

jeduou slyšel. Zpěváci pěli nadšeně, rázně. Zpěv byl samostatný a zaokrouhlený; tempo pi-imčřené, z větší části živé. Co bych si byl ještě přál, bylo by jeu ještě znatelnější akcentuování a zjemtiováuí slabik před oddecliy, aby se zastícIy pohyby taktové. Nejlépe pi-ednesen byl Benedictus a v něm slavný jubilus při Hosanna. Druhá vada, která by se dala vytknouti, byl.t, že se upustilo od officielních textů při Graduale a Offertorium, na jichž místi: zpívány byly jiné vícehlasé skladby. Tyto byly sice také pěkné a rovněž byly zbožně před-neseny, ale lépe byl by slušel pi•ednes chorální z Graduale Romanum. Tím by se byla zvýšila i rozmanitost. Nebo po delších částkách, jaké jsou Gloria a Credo, byly-li tyto zpívány vícehlasně, působí velmi mile jednohlasný chorál, at s průvodem, at bez průvodu varhan. Na to by Cyrillisté neměli nikde zapomínati. — Při poželinání pi cdueseno bylo velebné Pange lingua od Traumihlera, ]steré každý rád slyší. V Responsoriích odpovídal kin na krásný a citu-piný zpěv celebrantův vícehlasně dle Foersterovy harmonisace.

Jde to tedy i na venku a i v malých obcícli dobi-e s reformou. Příklady niuoliých obcí takových rozdreují a ničí všecky liché námitky. Všude i v nejmenších chrámech jest m02n0 zavésti tento zpěv a to o mnoho snáze, než obnoviti bez užitku dřívější beztoho za-vržení hodnou musiku. Necht se jeu každý kostel bez ostychu hlásí k svému a necht tento pravý zpěv círlcevuí neítprosně vymáhá. 5Icoda každé chvíle, lcde se s reformou otálí. Takovou netečností hyne nejen vkus lidu, ale i pravá nábožnost a rozmáhají se bezbožní zloi-ádové, ta hrozná kletba, která se jen s největšími obtížemi odstratiuje a za-mezuje. Nač mařiti vzácný čas a síly s touto infernální branou a pi-elcážlcou ?

Obecná Jednota Cy hi llská.
VÝROČNÍ Z R R Á V Y ZA ROK 1894.
Diecése Králové-Hradeeká.
	Sábry. Valná hromada konala se dne 26. m.	jest dp. Ant. Herout, faráF v Habrech, předsedou
	prosince r. [894 na den sv. Štěpána. Protektorem	p. Václav Holub, sedlář, ředitelem p. Jan Kluh,