— 16 —

vyšla ua zápraží a podávajíc každé krajíc chleba, pravila lahodně: »Tu máte, matičky, tu máte.« Lebračky vzaly chleba s obvyklou chvalořečí a děkováním, a Kulhánková, než jej zabalila do šátku, pětkrát jej políbila po obou stranách. »Aby je Pán Bůh pozdravil a jim nadělil stokrát víc, krásná panno nevěstinko,« spustila na celé kolo, »a když jim dal pámbiček dnes tak hezkélio inu-21&a —«
Marjána se blaženě usmála. Stará Kulhánková, všimnouc si toho, že dobře trefila, pokračovala švižným jazykem: »Jó — krásná panno nevěstinko, oni vy-hráli terno — terno secco, že si tak hezkélio a moudrého ženicha vyhlídli, on je bude na rukou nosit, s ním budou jistě štastná, ten tiák umí s dobytkem zacházet a rozumí mu lepší než všichni pastýři celého českého království, a já jim vinšuju stálé zdraví a dlouhé panování, a budou vidět, když takovélio zkušeného mužíčka mají, že nikdy jim ne-bude zle ani o chleba — Kulhánková pi-i tom rychlým mlaskotem celovala krajíc chleba v ruce -- tvůj ty boží dárku, chudinko zlatá — jó, krásná panno nevěstinko, oni vyhráli ambo solo, já smutná děvka jsem ho nikdá nevyhrála«. Kulhánková dala se do pláče. »Je to štěstí pro ně, že si vzali slouhu — to budou mít pořád nejen chleba, ale i prase v domě a nemusejí ho kupo-vat —« Veliký smích přehlušil další slova její, ona však, neslyšíc ničeho, řečnila dále, ač jí nikdo neposlouchal.
Marjána se zakabonila a vstrčivši každé žebračce ještě jeden krajíc, řekla ze vší síly: »Nechte už toho plácání a přijd'te si sem odpoledne ua trochu kafe.«
»Cák?« ptala se táhle kmotra Vyšínka a odhrnula šátek z pravého ucha, na něž lépe slyšela. »Cák« mělo znamenati v Kejském jargonu zkrácené »co pak«, podobně jako »kdák« zkrácené »kdo pak« nebo »kde pak?«
Jaroška dala obě své masité dlaně dohromady, a přiloživši je k uchu jejímu zahoukla jako skrze troubu: »Ze prej už máte jít domů a přijít sem až odpoledne na kafe!«
»Yřijdem, přijdem,« svědčila ochotně

Vyšínka, »jak pak bychom nepřišly, když přijdem, my chudinky beztoho máme pořád jen česnečku a erpetlici, to víte, že přijdem, má lilavo zlatá, kdo pak by na kafe nepi• cI. Pojd', Náno, domů«, štouchla Kulháukovou a táhla jí ze dvorka ven.
Sotva vyšly za vrátka, odhrnula Kulhánková Vyšíuce šátelc s ucha a za-houkla jí do něho podobnou manýrou jako di•íve Jaroška: »Co ti to povídali?«
Vyšínka si urovnala odhrnutý s ucha šátek a udělavši lu•olc ku předu zastavila se a nasadila Kulhánlcové k uchu svůj vatýrovaný štucel a skrze tento nepatentní otozon dala odpověd: »Zláme přijít odpoledne ua kafe.«
Kulhánková spokojeně kývla lilavou. Udělaly dva kroky a zase si »povídaly«. Než došly na konec vsi, ],:de bydlily, trvalo to dobré dvě hodiny, ač obyčejný člověk to dokázal za dvě minuty.
Před kostelem stála garda okolo pana učitela. Ladonili na něm, aby jím do-pověděl původ rakouské hymny. »Vždyt jsme tak hezky zpívali a hráli, že by sám Hayden musil míti z nás radost.«
»Nevím, nevím,« usmíval se pan učitel, »Haydnovi bylo těžko se zachovati. To vám hned dokážu. Když byl Ilayden v Londýně, dirigoval tam jednu svou symfonii, která začíná krátkým adagio. První ti•i noty zní unisono. Sotva začal orchestr hráti, přerušil jej Hayden: »St, st. Ještě jednou.« Spustili ještě jednou, ale sotva přehráli tři noty, zase je Hayden přerušil. Jeden violinista, Něuiec náhodou, který blíže Haydena seděl, pravil mrzutě po německu, nevědě, že Ilayden německy umí: »Čert aby tomu chlapovi vyhověl! Když mu nejsou již ty první ti•i noty vhod, jalo mu vyltovíme dále.« Hayden místo odpovědi vzal violinistovi housle z rulcou a v čisté němčině k velikému jelio 1)i-ekvapení mu řekl: »Takto mi vyhovíte, pane!« a za-hrál celé adagio. Nyní teprve violinista i celý orchestr pochopil, jakého ducha musí v ono adagio vložiti, aby vystihli myšlénku skladatelovu. A tak i mně se
zdá, kdyby Hayden mezi nás pi• cl, že by i tia nás volal st, st.«
(Pokračování.)

- -~~ S hudebuí pi 10110u číslo 2.
•,CYRILLµ vycházi vidy 15. kaidého měsíce. PŤedplatné, které činí poštovní poukázkou na celý rok
2 z1. 20 kr., přijímá redaktor F. J. Lehner na Hrál. Vinohradech. Reklamace bu,?tei zasýlány do 8%.
pediee v Akademii křesťanské v Praze (Řetězová ulice číslo 223).
Nákladem vydavatelovým. — Knihtiskárna .Politikyµ v Praze.