— 1 I —

a jak následkem jeho magicky působí-cích zvulzii pi•ibývávalo Cyrillist i a vitbec nových nadšenců pro reformu ko stelního zpěvu. Dnes nevidíme bohužel takového nadšení ve světě Cyrillskéni, jalzo za oněcli blahých dob, kdy tato popelka krásami svými zářila; dost možná, že tak mnohá coura ze světa, piná moderní smyslné vnadnosti, uvodila v stín její prosté, cudné a svaté cnosti. Přemýšlejme a zkoušejme, nepi-ispěl-li by tento a i jiný ještě zapomenutý po-klad z doby dřívější pocházející k opětnému a snad ještě mohutnějšímu nadšení, když by přišel k sluchu mladým, nově vzniklým plukům Cyrillským a posluchačům jejich, jimž ještě byl neznám? Proto jen ven sním!
V Pánu zesnulý mistr Witt přidal již v prvním vydání tohoto díla k textu latinskému i text německý, překlad za-jisté velmi trefný. Učinil tak bezmála proto, aby se skladba i po venkově snáze ujala a zalzoi•enila. Slova písně té nejsou liturgická, jsou rázu soukromého a proto tnožno jich i v řeči zemské pi-ednášeti. Když jsem si před lety vycvičil na osadě O .... jakýs takýs sboreček, uvedl jsem také »Preces stationum crucis« na repertoir a přednášeli jsme je pi-i Křížové cestě, která se konávala na postní pátky odpoledne ve 3 hodiny. Tenkrát vyžádal jsem si překlad jednotlivých zastavení od jisté osoby. Leč překlad ten, ač byl snad básničtější než ten, ]zterý zde podávám, ač byl i správně pi-ízvučně skládán, přece mi nevyhovo

val. Jednak neodpovídal dobit duchu originálu, podávaje sice slova krásná, leč více volně než věrně pronesená; jednak nekryla se dobit stránka slovná s hudební, takže zpěváci p~i cvičení měli místy dosti veliké obtíže. To unie pi-ivedlo lz tomu, že jsem se jal pi-eklad pilovati, jak po stránce vnitřní, proslovení myšlének, tak i po stránce slovní a liudební. Slo mi to jako uebásníku zdlouha; nejednou odložil jsem pero, necítě se k tomu povolaným a shledávaje, jak se překlad můj stával prosaickýtn. Ale kdykoli jsem zasedl k stroji, abych si v paměti obnovil ty skvostné melodie a se jimi na duchu občerstvil, vždy jsem se zase znovu počal pokoušeti o tu věc, až jsem pomalu všechno měl. A tak to podávám nyní brati-ím Cyrillistům, pi-edevším venkovským, jako prozatímní pomůcku, dokud by se pi-ekladu nepodjal nějaký opravdový básník. I prosím, aby toho nebrali pod přísnou kritiku. Psal jsem to více jako modlitbu, jako nábožné vzdechy, než jako báseti. Na druhé straně doufám, že v příčině hudební jim překlad tento úpině vyhoví, poněvadž jsem bedlivě k tomu přihlížel, aby melodie se slovem vesměs ladně a přirozeně splývala. Odporučuji tedy toto dílo své pouze ze stránky praktické. Při tom zůstavuje se každému na vůli, chce-li na místo položeného včele každé strofy slova: »O můj Jesu«, ponechati původního znění: »Ave Jesu«, čehož i překlad německý důsledně šetří.

Statio Y.
Christus ad mortem dcunnátur. — Teiíše odsouclili na smrt,
Ave Jesu, qui damnáris	O můj Jesu, soud tě víže,
et ad crucem mox raptáris	zve Tě hodným býti kříže;
sic jubénte praéside.	vladař smrti průchod dal.
Fac o Jesu, ut loquéndo	Nedej, Jesu, by soud lichý,
et judícium feréndo	neviným, jenž křivdí z pýchy,
parcam introcéntiae.	v i-ečech mých kdy původ vzal.
Statio II.
Tesus súscipit crucem super húmeros. — Ježíš pii;al lciíž na ramena svá.

Ave Jesu, qui onústus gravi cruce, etsi justus ad torménta próperas.
Fac o Jesu, ut amánter haúriam, sed et constánter omnes hic misérias.

O můj Jesu, s ki-ížem spjato jest Tvé rámě, ač tak svato; mukám vstříc jdeš neteskliv. llejž, o Jesu, bych zde strasti, aniž bych se dal čítn másti, z lásky nes', jsa trpěliv.