-- 7

sbormistrem), zakládající t a přispívajících to. Škula pěvecká čitá: ženského sboru t3 členů, mužského sboru 20 člcllů. Pravidelných zkoušek pro ženský sbor 4, pro mužský sbor 3; úhrnem 14 hodin týdně. V archivu hudeUním jest to škol Chlumovýclt a budebniny objednané.
Fr. Géduš, piedseda a farái.
(Ustavující schůze nové Cyrillské J e d n o t y v Líp o v c i, děkanství Tedovnické, diecése L'rněnská na Muravě.) Jelikož pěvecký sbor Lipuvccicého chrámu u porovnání s rozsáhlými prostorami chrámovými nedostatečným se jevil, bylo potřeba vycvičiti sbor mohutnější, jenž by kiasnyRt církevnhm zpěvem pinil a zdobil prostory jeho. Jeť náš chrám krásný, proveden ve slohu gothicként, předloni pak nová ozdoba mu piibyla, totii v nejčistší gothice provedený nový hlavni oltá~. Chrám sám, zasvěcen Narozeni P. Marie, dostaven v tomto stoleti v r. 1843. Jsou Pamětníci, ktei í vypravují o hlučných intrádách, které kdysi vířívaly v resonantních prostorách chrámových, avšak časy ty minuly. Také prostranný kůr, jenž kdysi sotva stačil liudebníkům všech možných ná. strojů, jii jen málo zpěvákům vyhražen jest, avšak, doufáme, v Urzku zaskvěje se opět ve slávě, ve slávě bez marnivosti světské, ve slávě kiesťanské UoltusluiUy důstojné, kojime se dle slibných začátků pevnou uaclějí, ie co nejdiív hudebníci ne již více na odiv stavěti budou dovednost svou ve hic na houslich, na píšiulách a trombách, ale v duchu a pravdě ustavovati hlasy svými svého Stvoiitele a Pána všehomíra. Nuže, již piikročme k vypsání prvního kroku ]c zaloicní Cyrillské Jed-noty. Místní dp. farář Fr. Gčduš, jako předseda zařízujíciho výboru, postaral se, aby scbválcny byly stanovy Cyrillské je(li)oty v Lipovci, jakožto od-

větvené Cyrillské Jednoty Pražské, načež svolal ustavujicí schůzi nové jednoty na den 25. listopadu. Dp. předseda za slušného účastenstvi zahájiv schůzi, promluvil ku shromážděným o významu zpěvu a zvláště církevního pro vzdělání licíské. Dotknuv se piedpisů a zvyků ji2 ve St. Zákoně co do zpěvu bohoslužebného, poukázal, kterak sám Syn Boií zpěvem svým pii poslední večeii i jindy zpěvné umění posvětil, uvedl na paměi poslucha. čům sv. Ambrože a jiné pěstitele zpěvu posvátného, jakoi i sv, věrozvěsty slovanské Cyrilla a Methoděje, kteií dobře znajíce zpěvnost lidu slovanského zpěvem Uohosluibtt doprovázeli a lid zpěvům posvátným učili, a dali základ vzdělanosti slovanské. Zpěvem rozněcujeme k pobožnosti jině i sebe samy, a zvláště Slovan tak rád pii boltosluibě zpěvem city srdce svého Bohu vylévá. Z ku-stela ší~í se ušlechtilý, mra\ ný zpěv i do rodin, na pole, do hájů a lesů, netoliko vzbuzuje ku zUoinosti, ale i ušlechťuje krasocit, ušlechťuje mravy. A taktu zpěv kostelní pravý šíií poiehnáni po široširých končinách celé vlasti naši a užitek piináší tomu, kdo jej pěstuje. 1'o účinné přednášce té přistoupilo za členy 29 občanů ponejvíce svobodných, takže čítá jednota t člena zakládajícilto, io piispívajících a spolučinných, i8 jen činných, a to mimo dítky do školy pěvecké piijaté počtem ib.
1'ři volbě piedstavenstva jednoty po té piedsevzaté zvoleni: di). farám Fr. Géduš za předsedu, p. nadučitel Ed. Musil za sbormistra, podepsaný za jednatele. 1ii volných návrzích pak usneseno Uylu odbývati pro mužské hlasy 3 zkoušky týdně, v úterý, ve čtvrtek a v neděli. Načež za slavnostní nálady schůze ukončena. Dejž,Bůh, aby Jednota naše zkvétala, silila a rostla.
Fr. Géduš, picdseda.	Edvard Žák, jednatel.

FEUILLETON.
Z M Ý C H P A M Ě T M.
Cyrillistiuu pro radost napsal Dr. Rudolf Horský. (I'ukračování.)

.Mnohým čtenář in1 bude se to zajisté zdáti neuvěi-itelué, že něco takového molil si pan učitel v kostele dovoliti, avšak bývalo tehdáž ještě zlozvykem, že o zvláštních slavnostech, jako o ho-dech Božích, o Božím Tčle, o hlučných veselkách, pi-i vycházení z Icostela na varhany hrával se marš, a ostatně v Italii do dnes není to nic neobyčejného, že se na konci bohoslužby světsky hraje, a proto mne to pranic v Ankoně nepře-kvapilo, když varhaník po požehnání zahrál při rozchodu roztomilý valčík a v Beuátl:ách ve vclechrámu sv. Marka

po requiích hlučný smuteční pochod. Dnes se to u nás ovšem více neděje a díti nesmí,'poněvadž provinciální 'syuoda to zakázala, avšak v dobách tehdejších bylo to i u nás tak''zal:ořeněuým zlo-zvykem, že by se to bylo panu učitelovi ve zlé vykládalo, kdyby byl nčja-]cým maršem lid z kostela nevyprovodil. Ano, na mnohých místech se stávalo, že hudebníci na choIc sami :spustili marš na své nástroje, pí-i - čemž varhaný plným strojem doprovázely. Lidem se to líbilo a leckdos toho litoval, že při tom nezní také turecký buben.