~tamt.) musí se však zpívati tempem rychlým, jak toho staročeská píseň vy-žaduje.
Po případě mohly by se pi•ij mouti i tyto písně:Á»Anděle jsou zpívali«'), >Jedním hlasem« 2), »Otče Bože všemohoucí« 3), »Svatý Václave, kníže náš« }), »Věčnému Tvůrci« 5}, »Otep myrrhy« c.
Všechny tyto písně ovšem třeba opatřiti původními nápěvy, jak je udává Konrád ve svých Dějinách, nápěvy ve Svatojanském kancionále a také jinde
j
sou více méně pokaženy. Zvláště to platí o písních »Gospodi, pomiluj ny«, »Svatý Václave, vévodo« a j. T e x t těchto písní staročeských třeba upraviti dle požadavků naší doby n á s l e d o v n ě: Sloky později přidané vynechati, co možná každou sloku v původním znění podati, měniti jen potud, pokud toho nevyhnutelně třeba, aby tak ráz písně co nejvíce byl zachován; zvláště tehdy ti•eba měniti, když by píseň vypuštěním některých slok získala na úsečnosti a působivosti ; starší písně vůbec jsou kratší, dlouhé písně nikdy do zpěvníku se neberte. »Před nedávnem byl jsem přítomen v jednom dámě processí k uctění Nejsvětější Svátosti. Zpívali: »Deinem Heiland, deinem Lehrer«. Prvních 5 slok šlo zcela dobře; pak jsem pozoroval, že záliba chabne. Od osmé sloky počínaje slyšel jsem všelijaké kroucení a šnoicní. Jsou-li děti syty, začínají si s jídlem hráti ! Zdálo se býti pravým vykoupením, když Iz. slokou píseň se ukončila. Kdyby byl kněz z oné písně dal zpívati jen 5 slok, na to z jiné zase 5 a z jiné opět 5, byla by se doba procesí dobi-e vypinila a únava lehce zamezila. Jest bezpečně lépe, když lidé si myslí: měla se raději ještě jedna sloka zpívati, než když na-říkají : ještě jedna!« 7)
Pravopis písní budiž, jakého se ve školách užívá (dle Gebaurovy mluvnice).
Apostrofy jen tehdy, když by jinak povstal dvojsmysl.
Melodie jen ty, jež mají cenu praktickou (nikoli pouze historickou). »Má-li církevní zpěv vypiniti jednak svůj úkol, jednak býti i přechodem, na němž by
r) Konrád: Dějiny 1., I23 ; Ottův sl. n. VI., 363 z)	149.
3)	»	164.
9i	ro	n	++ I20.
5)	»	127‑
6)	II., 29 násl ') Mohr, Einleitung, 67-68.

lid přiveden byl k vážnější a důstojněj,~í liturgické hudbě, volme k tornu pi-edevším písně složené v starších toninách. Písně, jež pouze tim se vyznačují, že se dobře poslouchají, písně v toninách zcela nových složené, jen by od cíle odváděly« 1). Jsou ovšem i mezi starými písněmi slabé plody.
b) 'L dob pozdějších, pi-edbělohorských a v čase reformace české

vynikají také mnohé písně katolické české, z nichž uvádím, přidávaje pro srovnání i některé jiuověrecké, alespoň tyto:
»Hospodine, všech věcí Paue«, nejlepší mše literácká,2) je však trochu dlouhá, a dle Jirečkovy Hymnologie, 49. od Bratří složená.
»Hospodine všemohoucí«, jedna z nejkrásnějších,3) také od I3rati•í.})
»Otče náš, milý Pane«, velmi pěkuá,5) podobně Konrád velmi ji chválí,) a proti di-ivějšímu názoru jejího p ů v o d c e za katolíka prohlašuje.
»O Ježíši milý, kvítku ušlechtilý«7), »Vítej, ó Ježíši, má radosti«"), »Radujte
se, radujte, vyvolení Boží«g), »Zdráva buď, slavná panenko«10), »Zdrávas Icrálovno, důstojná Panno« rr), »O můj la‑
skavý pane Ježíši«12), »Bože Otče sešli nám«t3), »Kristus příklad pokory,<"), »'Zdrávas bud', Panno Maria«13), »Hvězdo jasná, panno krásná« 16), »Všemohoucí Bože náš« ť7), ;»Matičko Boží, nebeské zboží«"'), »Maria, Maria, budíž pozdraveuo«1o), »Svatý Jene, zpověduíku«211), »'Zdrávas královno nebes, Maria Panno«21) »Zdrávas královno růžence «2-).
Jakub, 1. C. 469.
»Cyiill«, t89o, 2o; 1891, 6.
31 »CyrillII, 1890, zo. ') Jireěek, 49‑
1) »Cyrily-, 1889, 37-6) Dějiny, I1., 49...
,Vlasť«, IX., 795
a)	„	„ 794. Konrád, Dějiny, IL, 385•
„	» 793•
10)	»	726.
11)	11 728. Konrád, Dějiny, II., 383.
»Cyrill«, 1893, 6.
Konrád: Dědiny, iI., 48 násl.
14)	n	„	86; velmi pěkná, pir vodu utrakvistického.
15)	Konrád: Dějiny, II., 242.
15)	279‑
11)	»	3253.
re)	385.
19)	»	„	»	v piíloze.
xo)	277, 446.
xt)	n	277
zz)	„	443.