S4 -‑

telslví a lásku k nám. Budtež jim za to díky ne-líčené! — V listopadu pak zaiízena byla zábava, která však zakalena byla tínt, že právě ten den onemocnil p. mistopiedseda Ferd. Karafiát. Nemoc lato potrvala ai do vánuc, takže v adventč ne-mohly se zpívati ty krásné zpěvy rorátní, na které se všichni tak velice těšili. Dej Luh, aby se piiští rok vynahradilo, co letos bez viny se nevykonalo. Toť jsou tedy skoro samé, až na tu poslední ne-hodu, radostné zprávy.
Leč bohužel neni radosti bez žalosti. I jasná a čistá hladina našeho spolkového života zakalena byla kamenem žalu, kamenem loučeni. Loučení je těžká věc, obzvláště loučí-li se s námi dobrý, hodný, milovaný člověk. A jak by nám nervalo loučení srdce, když odcházel od nás hodný, všemi vřele milovaný jednatel náš, vp. E. Štikar! Odcházel nerad od nás 31. října iS93, ale touha po na-pravení porušeného zdraví nedovolila mu, aby déle
u nás zůstával a prací ještě více zdraví svému škodil. Odcházel na dočasný odpočinek, provázen jednotou Cyrillskou, jíi věrným piítelem a jednatelem byl, provázen dítkami, jimž laskavým učitelem a otcem byl, ba provázen celou osadou, všemi far-niky, jimž rádcem a dobrodincem byl, až za vesnici. Mnoho řečí nebylo pii loučení. Slzy však, které kanuly z očí všech, ty slzy pověděly všechno; ty projevily tu lásku naši k němu, ty projádiily náš bol nad jeho odchodem. Odešel, žehnání všech však jej provázelo a modlitby letěly k nebi, aby Bůh všemohoucí popřál uzdravení věrnému služeb-niku Svému. Kéž Pán Bůh vyslyší modlitby naše a kéi uslyšíme brzy, že velebný pán jest opět zdráv a svěží.
Na ráně této nebylo však dosti. I mrazivý dech smrti zavanul mezi námi. Z nenadání zakmitl se meč neúprosného anděla smrti a zastihl našeho hlavního dobrodince, zakládajícího a přispívajícího člena našeho, pana Karla Koudelku, obchodníka
v Brně, právě ve věku nejlepším 28 let. Dne 30, ledna t. r. to bylo, kdy odletěla šlechetná duše jeho z tělesné schránky své do pravé vlasti své, aby z rukou Nejvyššího piijala odplatu za dobré svoje činy. Odpočívej v pokoji, dobrodinče náš!
Povstáním prokázali pak všichni zesnulému poslední čest.
Jako vidycky tak i letos byla Jednota hromadně v adventě a postě u sv. zpovědi a sv. při-jímání. Piipumenuv ještě, ie p. místopiedseda za-ložil školku Cyrillskou s to děvčaty a 6 chlapci, končí zástupce jednatelův zprávu svoji dodatkem, že by nebylo moiné tolik vykonati, kdyby nebylo těch obětavých a horlivých členů sboru liturgického. Členové tito několikráte v týdnu scházejí se ku cvičeni, nedávajíce se odstrašiti žádnou piekážkou.La to zajisté zasluhují, aby jim byly díky vzdány a aby i jména jejich byla tu zaznamenána. Jsou to: Sopráni: paní Terezie Karafiátová, Marie Karafiátova, Marie Žilkova, Filoména Abrahámova,

Františka IIofmanova, Františka Piikrylova, Marie Mrákavova, Hermína Pospíšilova, Anna Komárkova. Alti: IIermina IIolubova, Marie Pospíšilova, Kateiina Ambrožova, Anna Pospíšilova, Marie Piikrylove, Josefa Krčova, Josef Korčák, Josef Kunda, Karel Holub. Tenoii: Arnošt Karafiát, učitel, Antonín Růžička, Theodor Kurčák, Frant. Langr, Ferd. Karafiát nil. Bassi: Alois Pospišil, učitel, Edvard Ilampl, učitel, Vincenc Šmíd, Vincenc Sčudla, Frant. Štůl, Ferd. Karafiát st.
Po zprávě jednatelské podal pukladnílc pan učitel Pospíšil zprávu svoji. Byla velice potěšitelna. Zbývá na hotovosti 19 zl. 77 kr. 'Patu radostná zpráva pohnula všechny ku hlasité pochvale rozumného hospodaiení p. pokladníka.
Yiikročeno k volbám. Jako vidy volilo se i tentokráte svorně, jednohlasně. Akklamaci zvoleni všichni funkcionáii i všichni členové výboru. Jsou tedy zvoleni : Piedsedou zase dp. Josef Kučera, místopiedsedou opět p. nadučitel Ferd. Karafiát, pokladnikem zůstal také p. učitel Alois Po-spíšil, jednatelem zvolen nížepsaný. Do výboru byli zvoleni: Vp. Emanuel Koktavý, Frant. Lilka, Frant. Vodák, Alois Pospíšil, Antonín Růžička, Vincenc Šmíd, pí. Terezie Karafiátová, Františka Mrákavova, Viktorie Přikrylová a Marie Veselá. Za náhradniky: Theodor Korčák, josef Dostál, Frant. Langr, pí. Adéla Pospíšilová a Marie Lilková.
Tím v krátkostí volby odbyty a přikročeno ku volným návrhům. I navrhl p. místopiedseda, aby jedenkráte za rok vzpomenuto bylo na členy, kteií nás piedešli na věčnost, mší svatou, což s radosti přijato. I druhý návrh p. místopiedsedy, aby se dp. Josefu Sychrovi, faráii ve Sloupé, a dp. Frant. Špidlovi, faráii ve Svitávice, kteří, ač vzdáleni od nás, přece na nás pamatují, provolala "Sláva«, coi radostně piijato a hned provedeno.
Zapěvše potom společně ,Kde ntůj je kraj«, papežskou hymnu a hymnu císaiskou, rozešli se Cyrillisté osvěženi a povzbuzeni jsouce k nové práci.
Tak skončila se tato zdařilá valná hromada. Kéž vidycky můžeme tak spokojeně patiiti na práci celoroční jako letos. A to zajisté bude vidy, budeme-li s láskou pracovati. Vznešený a krásný úkol jednoty zasluhuje zajisté, abychom profit s láskou a nadšením pracovali. Posud tomu tak bylo a doufám, ie tomu také vidycky bude. Yiičiníme se všichni, aby jednota naše zkvétala a se zvelebovala víc a více. A tomuto zdaru Jednoty volám z celé své duše a zajisté ze srdcí všech nanich piátel »Zdař Bůh:«
Arnošt Karafiát, jednatel.
Polehradice. T roku 1893 neochabla naše Cyrillská jednota v pinění svých povinnosti vzhledem k oslavě služeb Boiích, ano ona i vystupovala s jakýmsi sebevčdumim a s jistotou. Nacvičeno bylo roku 1893 téi několik nových skladeb a sice: Offertorium a Graduale na slavnost Kůiencové P. Marie (z příloh «Cyrilla«), pak Graduale na slav-