— 5 2 -‑

turgíckého zpěvu v oněch prvních dobách v celku. V prvních stoletích křestanství tvoi-ily obsah a jádro jeho žalmy, čtení knih prorockých Starého Zákona, texty evangelií a listů sv. apoštolů, dále nejobyčejnější církevní modlitby, jako Pater noster, Kyrie eleison, Credo, téhož druhu i hymny a cantica, jakož i různé texty v řeči vázané, z nichž ovšem vyloučeny byly veškeré idee a motivy profanní.
A tento věcný obsah, tento poklad nejvznešenějších ki-estauských ideí, nejhlubších myšlének a nejvzácnějších pravidel tvoří podstatný živel, tvoi-í jádro officielního zpěvu církevního po všecka století až po naše dny.
K nejhorlivějším a nejrozhodnějším znalcům a pěstitelům zpěvu chrámového v církvi západní i po jeho hudebně-melodické stránce čítají se církevní otcové: Ambrož v Miláně a papež Rehoi- Veliký v Římě. — Zvláště poslední z nich vy-niká jako duchapiný reformátor, sběratel a pořadatel liturgického zpěvu v církvi svaté. Dle jeho jména zove se chorální zpěv církve i-ímské gregorianským chorálem. Jest to jednohlasý zpěv a officielní hudba círlevní, kdežto vše ostatní, co nad to a mimo to pi-i bohoslužbě se objevuje, má toliko platnost zástupnou.
Je-li z jedné strany věcná cena zpěvu

liturgického v církví nade vši pocliybnost vyvýšena, tož stojí zpěv chorální pro svou cenu aesthetickou z druhé strany právě tak vysoko.
V církevní hudbě vokální splynuly oba antické živly: náboženský hebrejský se svým charakterem posvátným a starořecký se svou živostí akrásou jako dva proudy v jeden ladný tok, Tím však vznikl nový system hudební, který všecky systemy čas od času se rodící převyšoval, ba tato hudba v duchu a z ducha ryze ]ci-estauského se i-inoucí osvědčovala vůči každé hudbě časů následujících nejen sourodnost, nýbrž za-časté — právě svou vznešeností a silou výrazu — mocnou převahu.
Jak mocně vyvolává liturgický zpěv nejvznešenější pocity a nejposvátnější dojmy v duši lidské, jalo tajupině dotýká se ucha posluchačova, kterak povznáší a přenáší ducha lidského tam do vyšších blažených krajů ...
Cím tento zpěv od všeho ostatního se liší, jest nejen onen souhrn mocných, velkolepých, hlubokých a vznešených ideí, které, jalo jsme svrchu podotkli, tvoi-í jeho jádro, nýbrž jest to také jemu vlastní povaha a spůsob, jakým vše to jest v jednotu spojeno, jakým umění s lehkostí vzletu jest sdruženo v pouhých — znaménkách notových.
(Pokračování.)

Obecná Jednota Cyrillská.
VÝROČNÍ ZPRÁVY ZA ROK 1893.
Čechy.
Diecése Králové-Hradecká.

Hradec Králové. (Z b i s k u p s k é h o s e m i-n á ř e.) Na sklonku letošního školního roku dovoluji si zaslati stručnou zprávu o naší činnosti a pokrocích ve zpěvu církevnim.
Ruch Cyrillský, který vyvolal v naší diecési vrchní náš pastýi a který došel nejživějšího účastenství v nejširších kruzích zpěváckých, ten ruch zapustil hluboké koieny i u nás bohoslovců.
Předevšim jest se mi zmíniti, že uskutečnilo se konečně rozhodnutím jeho biskupské Milosti rozdělení bohoslovců prvních tií ročníků na dvě oddělení, na oddělení nižší (6o bohoslovců, r hod. týdně) a na oddělení vyšší (30 bohoslovců, i hod. týdně). Bohoslovci IV. roku měli zvláštní hodinu pro sebe za vedení dp. spirituála. Zpéváckétnu

táboru ~,n o v á č k ů« dal pan biskup za vůdce ředitele choru pil kath. chrámu p. A. VV ii n s c li e. Pan ředitel začal úpině z počátku; s opravdovou pili a obětavostí učil solmisaci, ve cvičení intervallů došel během půl roku ke quartě a bral zřetel vedle správné intonace na čistou vokalisaci. Nad druhým táborem zpěváků o t u ž i l e j š í c h již a vycvičenějších převzal vůdcovství výtečný Cyrillista a předseda zdejší jednoty prof. dr. Mrštílc. Předmětem zpěvu v tomto oddělení bylo hlavně Ordinarium Missae, Graduale Romanum a Vesperale Romanum. Kromě římského chorálu byly na repertoiru též skladby od Piela, Nešvery, Sch pfa, A. tiViiusche, pak různá motetta od Palestriny, Viadany, NVitta a j. Liturgické nešpory byly teprve