-4a

než hulákání a výskání napilýcli svateb čanů a než veselí; pochody hudebníku; to každý zbožný člověk nahlédne. Naše doba ale na křestanské zvyky zapomíná, a moderní pohanství zavádí opět staré zvyky pohanské, ano i stiatelc pohanský. Nedávno mi kdos pravil, když jsme spolu hovořili o »civilním mauželstiví«, které právě židé a zednáři chtějí vnutiti katolickému lidu v Uhrách: Dnes se mnohým lidem protiví kí-estanslcý život a líbí se jim život pohanský, proto chtějí do tohoto života vcházeti i branou pohanského a nikoliv křestanského siiatku. —
Svatební obřady u oltáře vykonal pan faráí- obvyklým způsobem, načež byla mše sv., pí-i níž zmínčná Haydeuova » VIissa tempore belli« s choru zaznívala. Garda držela se statečně a pan učitel jen se usmíval.
Při mši svaté šli oba snoubencové ku svatému přijímání, jak Církev si toho žádá a před posledním požehnáním kněze obrátil se pan farář k snoubencem a konal jim krátkou, ale jadrnou řeč.
Dle zákonů církevních má tak se díti, a pan farář také vždy mluvíval k snoubencům nilcoliv před oddavkami, nýbrž až ku konci mše svaté. Na řeči pana faráře o síiatcích se vždycky celá osada těšívala, poněvadž vždy bývaly neobyčejně překvapující a piné příkladů zajímavých. Talc i o svatbě Cvančarově byl kostel nabitý a všichni napjatě očekávali, co pan farář tentokráte starému párku poví.
Pan farář pohlížel chvíli na oba snoubence a začal svou řeč takto : »O d p o

čiíitež v pokoji!« Po těchto slovech se zastavil. Tento u svatebuícli řečí za-jisté neobvyklý začátek překvapil i snoubence i druhé posluchače. Posluchači dívali se jeden na druhélio, jakoby se tázali, co to má znamenati, ano sám Cvančara s lIarjánou zpytavě pohlíželi panu faráři do tváře, proč tento pozdrav, zasílaný zemřelým, dává i jim živoucím svatebčanúm, a to právě o veselce.
Pan farář po chvíli pokračoval: »'tímto pozdravem pozdravuji Vás, křesEanští snoubencové, a tento pozdrav Vám dá-vám í za napomenutí i za své přání. Jest to sice obyčejný pozdrav mrtvých, já však pronáším jej k Vám živoucím proto, poněvadž i Vám jest dnes po-zdravením tím nejpřiuiěřenějším. I snoubencové křestanští vzájemně se sobě před oltářem zaslibujíce, umírají polovici druhého světa. Svým manželským slibem, který křestan své ženě složil před oltářem, umírá talcřlca všem ostatním ženám, žena pak umírá všem ostatním mužům. Když se tázal arménský král Tigranis své manželky, jak se jí líbili dvořenínové krále Cyra, na jehož dvoí-e byli zajati, odvětila: »Od té chvíle, kdy jsem slíbila věrnost tobě, nevidí oči mé jiného muže, jedině tebe.« Tak tomu má navzájem býti i u snoubenců kí-estanských, a proto nazval kdos právem síiatek manželský poloviční smrtí. Talc i Vy, křestanští snoubencové, za-vázavše se sobě slibem manželským; zemřeli jste světu druhému, doufajíce, že naleznete odpočinutí u sebe samých, a aby se tak stalo, Váui z celého srdce přeji a proto k Vám volám: »Odpočiíite v pokoji!«
(Pokračování.)

OBSAH : Úprava diecčsního zpěvníku. — Obecná Jednota Cyrillská. — Literatura. — Fcuilletou Z mých pamětí. (Pokračování.)
IW Veškeré starší ročníky ,Cyrilla" iná na skladě redakce ,Cyrilla" na Král. Vinohradech. ' S hudební přílohou číslo 5. ;CLY
»CYRILL« vychází vždy 15. každého měsíce. Předplatné, které čini poštovní poukázkou na celý rok
2 zl. 20 kr., přijímá redaktor F. J. Lehner na Král. Vinohradech. Reklamace buatež zasýlány do ex‑
pedice v Akademii křesťanské v Praze (Řetězová ulice číslo 223).
Nákladem vydavatelovým. — Knihtiskárna ,Politiky,, v Praze.