1894, Robík XXI.

YRI IsIl
ČASOPIS
pro kaltolickoll hlldbu posvátnou
v Čechách, na Moravě a ve Slezsku, zároveň
ORGr2M OSEM JUNOxY CYR=SU.
Majitel, vydavatel a redaktor:
F. J. LEHNER.	Čislo 4,

{ 1 IIIIIIII IIIIIIIIUIIIIUII 1111111 l 111111 1111111 l IIIIIIII IIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIÍIIIIIIIIIIIIIIIIIIIII IIIIIIIIII IIIIIIIIIIillllllllllllllllllllll IIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIII IIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIt1111111111111111111II1I11111111ittlll1111111
Farním Jednotám Cyrillskyiu v diecési Král,-Hradecké.

Jelikož diecésní jednota Cyrillská v Hradci Králové jest zřízena, bucTtež výroční zprávy za rok 1893 zaslány předsedovi diecésní jednoty, vdp. Dr. Josefu Mrštíkovi, profesoru bohosloví v Hradci Králové, který je pak v celku zašle níže uvedenému.
V PRAZE, dne 15. dubna 1894.	F. J. LEHNER,
picdseda Obecné Jednoty Cyrillské.
Sedmé exercicie Cyrillské.
Napsal F. J. Lehner. (Dokončení.)

Vroucná slova Klementa K u f f-n e r a, která se samoděk vyprýštila z útrob duše odborníka předmět svůj dokonale ovládajícího, neminula se s účinkem žádoucím. Učastuíkům zachtělo se zpívati. Ceská povaha bezdečně milující píseň kostelní chtěla si ji zazpívati dle pravidel, právě výmluvnými ústy vylíčených. A tak improvisovalo se cvičení nejrázovitějších písní staročeských. Veškerým účastníkům nejlépe se za-mlouvaly nedělní zpěvy rorátní, zpravodajem dle rukopisných památek v přesných nápěvech Kydané, k nimž dle jeho návodu zvěčnělý a nezapomenutelný probošt, Václav 5tulc, slova tak mistrně přizpůsobil, že jsou v pravdě vzorem písné české. Skutečná elita hudebníků z různých končin vlasti utvořila sbor tak znamenitý, jako málo kdy pohromadě bývá. Z úst sboru tak mistrného

plynula pak píseň česká v celé své velebě s takovou nadšeností, že se nikomu ani nechtělo odejíti, ač čas polední již dávno minul.
Po obědě dostavilo se veškeré shromáždění opětně do opatského chrámu Emauzského, aby obraz zpěvu liturgického byl úpiný. Jestliže dne minulého každému vryl se do srdce obraz liturgické mše svaté, měl nyní býti dopiněn liturgickými nes'porami. Prosté, zbožné, jednomyslné pění žalmů rovněž jednoduchým rámcem antifon dělených, různobarevným průvodem varhan provázených, dojímalo mnohé, jak se mi přiznali, skorem ještě mocněji, než nádherné melodie bohatých neum původního Graduále. Taková jest ta Církev naše, která k sobě vábiti umí každého, kdo v prsou živé srdce má; jednoho prostotou, druhého nádherou, všecky pak souladem