— 2 2 -‑

Neméně líbezné jsou i poboční sbory čtyřhlasé obou těchto mistrů. Leč, jakkoliv bych rád i z nich podal ukázku, pi-ece již musím z ohledu na nedostatek místa toho opotnenouti a čtenáře spíše k tomu míti, aby, možno-li mu to, se-známil se s nimi od poslouchání.
Přál bych to každému, aby slyšel tyto převelebné zpěvy, jalo je přednáší sbor Foerstrúv. Lépe je sotva kde uslyší. Pěvcové jeho jsou v nesnadných zpěvech církevních tak rutinováni, že je přednášejí s neuvěřitelnou lehkostí. Jako-by tu nebylo žádných obtíží. Příkré a násilné chody, pro náš věk nad míru nez%ylclé, jdou jim tak hravě, talc určitě od úst, jako moderní píseti nejsnazšího slohu. A ty hlasy! Ty čisté, zvonivé soprány a alty, ten líbezný, měkký, ušlechtilý tenor, a ten krásný mohutný, vévodíci bas, který se i v nejhlubšícli polohách tak zřetelně a k ostatním hlasům souměrně ozývá ! A pak ta přesnost ve zpěvu, v níž se nikdy neozve žádná libovůle, žádný citový přehmat, kde neúprosně vládne zákon krásna! To vše činí sbor Foerstrův prvním sborem v celém království, nevyjímaje ani sbory divadelní, od nichž nelze očekávati takového do všech podrobností přesného provedení, poněvadž předně zpívají z pa-měti, a tuze často a mnoho, s podporou a pi ohlušováním orkestru, a za druhé, poněvadž u nich libovůle jednotlivcův,

zvláště solistů jest takřka nepřekouatelna. Kdo chceš slyšeti nejkrásnější, idealně věrný a všem zákonům esthetiky odpovídající přednes, jdi na zámek k sv. Vítu. Zde uslyšíš souzvuk lidských hlasů tak ladný, jako slitou čistou hartnonii nějakého hudebního nástroje. Každý akord kabinetní kouse]c, každé slovo delikátní požitek. Když ten sbor poslouchávám, lituji vždy, že nemám po ruce fonografu. 'rak ty krásné zvuky mizí, a již nejsou. Kdyby bylo možná jich za-chytiti a rozmnožiti, rozeslal bych je po všech kůrech, aspoů po všech Cyrillských kůrech, nebo, kde ještě není Cyrillismu, tam lidé mají dřevěné uši, které nemají smyslu pro opravdovou krásu, a snad by po mé zásilce něžně ohrnuli pysky.
Talc jsem vypověděl, co jsem měl na srdci a proto končím. Ulevil jsem svému nitru, ale jen poněkud, neb kd, zůstává vypsání Hodinek na Velký Pátek a Bílou Sobotu, kde jsou Responsoria ještě krásnější? Ale to by mne vedlo daleko, a vážený čtenář by se tím pi-íliš unavil. Srším ho beztoho, jalo se již na mne horší, že nemohu býti ani s tímto hotov, a že raději, než by o tom měl jen čísti, zajde si to poslechnouti. Jdi jen, milý bratře Cyrillisto, abys to učinil, to byl vlastní účel těchto mých řádek.

Obecná Jednota Cyrillská.
DOPISY.
Arcidiecése Pražská.

Seminář PráŽSký. Program akademie na památku konsekrace biskupské jeho Eminencí nejd. pana kardinála F r a n t i š k a d e P a u l a S e hó n b o r n a, odbývané dne 18. prosince 1893 v arcibiskupském semináři. 1. Praeludium, actore Cappocci. 2. nEcce sacerdos magnus«, 4 vocum, auct. J. Cainer. 3. ,,Ave!« Prologus. 4. „Stabat mater,,, prima pars 8 vocum, auct. J. P. Praenestino. Vocibus virilibus adaptavit Ign. Scheel. (Int. G.) S. „Památce mistra Palestriny«. Báseň. 6. »'ru es Petrtts«, 4 vocum organo comit., auct. M. Haller. 7. „Das Kreuz dem Priester ein F ihrer«. Eine Dichtung. 8. rPasser invenit(,, 6 vocum organo comit., auct. P. Piel. q. a) nTota pulchra es Maria«, b) „Laetentur coeli«, utrumque 4 vocum,

auct. Ign. Mitterer. to. „Vzhůru'.« Báseů. tt. a) »Tui sunt coeli”, 4 vocum, auct. Frid. Kónen, b) »Tui sunt coeli«, 4 vocum órgano comit., auctore Aug. NViltberger. 12. Postludium, auctore Lemmens.
H011ll. Církevní koncert za protektorátu sl. rady král. města Kolína ve prospěch ziízení nových varhan pro chrám Páně sv. Bartoloměje odbýval se v neděli dne 4. biezua 1894. Laskavě ú inkovali : velect, dámy : pí. L. Kostečková, sl. E. Dvořákova ; velect. pan J. Jandera, učitel hudby c. k. učitelského ústavu v Hoře Kutné; sl. zpěv. spolky „Dobromila« a ,Dobroslav«, pp. stu-dující s povolením sl. ředitelství c. k. realu. gymnasia a ct. pěvecký sbor chrámový. P o ř a d: t. t. Dr. Witt: Gloria a Credo ze mše nSc. Luciaw,