k~tolickoll	poSv:1tnon CYR=SZÉ.
Majitel, vydavatel redaktor:
1894, Ročllík XXI,	F. J. LEHNER.	Číslo 2.
iinuuinnňuumuumnmuminulunmInnumununuunnnmmiwinnmiuiiiniiiniiunnninumnununnuuuw innnn nunnnuuuunnununumnnnnnmuununnunuunmimiiiimmnminnunnmiinl~)
Giovanni Pierluigi da Palestrina.
K třistoleté mu jubileu jeho úmrtí
napsal K. Konrád.

Zajdeme-li ve vatikánském vele-chrámě v Římě do levé příčné lodi, shledáme tu před prostředním ze tří oltářů vzácný pomník s lakonickým nápisem: » Joaunes Petrus Alojsius Praenestiuus, musicae princeps«. Uvážíme-li, že v tomto velechrámč všeho ki•estanstva toliko nejslavnějším niužům, ba i z dlouhé řady papežů jen velkým a slavným postaven zde památník, pochopíme, jak velice proslaveným mužem býti musil tento »kníže hudby«, žet i jeho památka tu zvěčněna byla.
Dne 2. února t. r. bylo tomu tři sta let, co se tak stalo a Palestrina povolán byl na věčnost k nebeským liodům Beránka Božího, jejž nade všecky pěvce oslavoval na zemi. Jest tedy letos všem ctitelům a pěstitelům pi•esuého zpěvu kostelního, jest zejména Cyrillským jed-notám letos oslaviti třistoletou památku úmrtí tohoto největšího a nejslavnějšího reformátora kostelního zpěvu, jehož tělesné ostatky byly za papeže Klimenta VIII. s největší slávou uloženy k budoucímu vzki•íšení v onom vele-chrámě, jejž nade všecky mistry pro-slavil v pravdě nebeskými zpěvy. Této památce knížete a krále Cyrillských pěvců věnovány budtež i tyto řádky.
Jako mnohý z nich narodil se a začal i náš Pierluigi (rodným jménem prý »Sante« zvaný) chudě, ba nuzně. Na

rodilt se v prastarém městečku Palestrina, jemužto stai•í Rímané i•íkali Praeneste, 1. P. 1524. z tak chudých rodičů, že bylo mu nejednou i almur.ny dožebrávati se po ulicích onoho města, jež pak nade všecky vrstevníky proslavil. Z blahobytu netěšil se snad nikdy v životě; neb ještě u vysokém věku asi 64 let naříkal v dedikaci papeži Sixtu V., že jej tížila nouze od jakživa. — Však zvučný, krásný hlas získal mladému Petralojsiovi záhy příznivce. Asi v 16. roce svého mládí přijat byl v Římě do hudebné školy nejslavnějšího tehdáž mistra Goudimela, téhož mistra, od něhož pocházejí krásné harmonie českých žalmů Daniela K. z Karlsperka. Tento mistr zaštípil do duše našeho Jeníka ony jadrné zárody hudebného umění, z něhož pak vzrostly hojné štěpy přesladkého ovoce, »nebeských harmonií«. Tyto zárody pak zdokonalil Palestrina v přísné škole Nizozemčanů.
Roku 1551., tedy v 27. roce života, již byl mladému mistru Pierluigi svěřen důležitý úřad učitele kůrových zpěváčků u sv. Petra ve Vatilcáně a zároveň kapelnictví téhož velechrámu. Již tehdáž složil a do r. 1554• i tiskem vydal prvý svazek čtyř- a pětihlasných mší. Od toho času pak již neustál skládati mše, motetta a jj. pi•ehojné plody geniálního ducha svého až do smrti. Jest jich tolik,