— 4 -‑

bil: »Mortem autem crucis!« Smrti kříže! Skladatel vynaložil zde všecko své umění, aby to zděšení učinil názorným. Cit ho přemohl a unáší ho nyní daleko přes meze obvyklé cesty, kterou se ubírala dosavadní harmonie. Ta dráha zdála se býti obmezenou jeho rozpínavému duchu a horoucímu vzletu. Ohromující zvěst o smrti Syna Božího nemohla se podati klidným tokem diatonickým, zde bylo potřebí pádných, důrazných tonít, které by hřměly až do základu duší a mocně otřásaly nitrem lidstva světu od-daného a v záležitostech spásy netečného. Velikým akordení propuknerdreující to slovo, a hned v zápětí rozviní se v pravou spoustu a chumelici hlasu. Jako když na rozčeřeném moi-i prudkou vichi-icí se viny do výše zvedají a s lomozem a hukotem všech tonů se v pro-pasti vodní řítí, talc i zde zdvíhají se výkřiky a padají jeden přes druhý ve

přeneobyčejné, neslýchané harmonii. Soprány v intervalu septim s hora dolů klesají volajíce slovo »mortem«, a hned za sebou strhnou i alty k podobnému nái-ku, při čemž spodní hlasy zase jinakým svým způsobem žal svůj pronášejí. Po chvíli se ty žalostné hlasy počnou více lc sobě řaditi a slévati, ale není to ještě jednolitý souzvuk. Pi-íkré protivy, dříve tuze rozběhlé, nesrovnají se tak hned. Sběh jejich osti-e se dotýká sluchu. Skladatel užil tu mimo obyčej v hojné míře posirvek a vhodně i septimových akordu, ovšem že nilcoli ve smyslu moderních medotekoucích culcrái- %-komponistů. Jednalo se mu o vylíčení ohromujícího účinku, jaký povstává v mysli, když si živě pi-edstavíme, že se Bůh podal za nás nevděčníky ohavné smrti, aby 11ás spasil. A to se mu podai-ilo jako žádnému jinému.
(Pokračuvání.)

Obecná Jednota Cyrillská.
A. VY R O Č Ni Z P R ÁV Y ZA ROK 1892
Morava.
Diecése Brněnská.

Brno. Cyrillská jednota Brněnská, jejimž horlivým ano neunavnýtn předsedou jest Dr. František Kolísek, vikář při dómě Brněnském, byla sobě v uplynulém roce správním vědoma, že jest spolkem nejen pěveckým, nýbrž i — a to po přednosti — katolickým. V obojím vzhledě snažila se úkolu svému dle možnosti vyhověti. Jakožto spol e k pěvecký pěstovala církevní zpěv ve třech školkách Cyrillslcých (na ~~interhollerově náměstí, na Čechyirské ulici a na Starém Bruě), sborem umělým, sborem literátským dle kancionálku Cyrillského, vydaného drem Kolískem a schváleného jak nejdůstojnějši biskupskou konsistoií Brněnskou tak slavnou c. k. zemskou školní radou moravskuu. Tot` zajisté první účel jednot Cyrillských, aby chrámy Páně zněl důstojný zpěv lidový. V této příčině dopracovala se jednota Brněnská při všech obtížích ve velkém městě úspěchů nemalých, neboE její zásluhou jest, že skoro ve všech chrámech Brněnských při službách Božích českých důstojně se zpívá. I německé písni lidové věnována náležitá pozornost, an předseda i místopředseda cvičili dle zpěvníku »Ora et Canta«, úiadem jak duchovním tak světským rovněi schváleného a doporučeného.

Když již mluvíme o pisni lidové, nemůžeme mlčenim pominouti zpěvu líbezného, jaký zněl dómem Brněnským dne 29. června r. 1892 z úst dítek píi mši sv., sloužené samým nejdůst. velpastýřem Brněnským, jíž na kolenou přítomen byl Jeho Veličenstvo císaí a král náí , František josef I. Pocit, jakého jsme tenl iáte zažili, byl nám a zajisté každému Cyrillistovi Brněnskému královskost odměnou za všechny námalry i oběti pro myšlénlcu Cyrillskou. Sbor pěvecký byl cvičen a iízen samým dp. předsedou a zpíval krásně častěji na dúmě, ve chrámu sv. Michala, ve Vranově, ve Sloupě a na jiných kůrech. Cvičeny skladby Wittovy, Stehleovy, Ganglerovy, Schweitzerovy, Kiížkovského, Musilovy a jiné.
Důstojně úkolu svému dostál sbor pii koncertu pořádaném dne 6. ledna 1893 na 5ooletou památka úmrtí sv. Tana Nepomuckého a Koletou namátku povýšení sv. Otce Lva XIII. na důstojnost biskup skou, s tímto programem: t. Rorátní zpěvy ne-dělní od Lehnera. 2. Kantáta na počest sv. Jana Nepomuckého na slova Vladimíra Štastného od Frant. Musila pro smíšený sbor i sbor dítek, s po-sauny a průvodem lclaviru i harmonia. 3. a) » 1'arvulus natus est nobis«, 3hlasý dětský sbor; U) Ko-