— 95 —

nebo zbožností a lidu obzvláště se za-mlouvají.«
2. »Ani proti tomu, že některé písně, jež dokázány jsou jako protestantské původem, u nás se zdomácnily, n e l z e rozumně ničeho namítati. Tolerance neplatí ovšem pro ty písně, jež buď kacířské nebo lzacířsky zbarveny jsou, ani pro ty ne, jež původem svým jako polemické nebo symbolické písně osti-í své obracejí proti staré církvi.« Těmito slovy hájí písní takových ve zpěvníku (původně od jinověrců složenýcli) llreves, 125. Podobně Jireček,

Hymnologie, 37, píše: »V (katolickém) kancionálu Steyrově vyskytují se nejen písně Miříuslcého a Klimenta Bosáka, ale také Bratrské, ano žalmy pi-ímo pře-jaty jsou z díla Br. Jiříka Streyce. Ovšem, že každá píseíi podrobena přísnému soudu, než se jí místa dostalo, al<e tolik Steyr rozumným svým postupem dovedl, že lidu českému staré ob-líbené písně nebyly odcizeny, anobrž zacliovány i za dob největší nedittklivosti náboženské.«
3. Jak se tu zachovati?
(Lokračování.)

Cyrillská kronika.

Z TIIrIIOVa. Vzácli čho vyznamenání dostalo se et. p. J o s. K u h n o v i, řediteli kůru v Turnově, od Jeho Milosti nejd. pana Th. Dra Emanuele Jana, biskupa Litoměřického. V pochvalném listu dne 23. října vydaném, piše nejd. vele-pastýř : »Sděluje se mi, že úřad svůj zastáváte se zvláštní svědomitosti a neobyčejnou a obětovnou horlivostí, takže zpév a hudba chrámová o slavnostech liturgických s takovou přesností se koná, že Turnov v oliledu tom jest na výši nikdy ne-

bývalé, a ie v této příčině jest vzorem celému širému okolí. Však jsem se o Vaší dovednosti i potěšných výsledcích Vaší námahy z vlastního názoru přesvědčil u příležitosti mého posledního pobytu v Turnově. Uznávaje tudíž velezáslužnou Vaši práci a důvěřuje se, ie čas a sily, jež Hospodin Vám ráčí dopřáti, stejnou měrou i na dále v dile bohulibém vynaložíte, vyslovuji Vám za vzornou Vaši půsoUuost Své p o c li v a l n é v r c h u o p astýřské u znání.«

FEUILLETON.
Z M Ý C H P A M Ě T Z.
Cyrillislům pro radost napsal Dr. Rudolf Horský.
(Pokračování.)

»Proto, křesfan~tí snoubencové, s trpělivostí jeden druliéllo bicuiena neste, a talc napiníte zákon lásky. Pravil jsem, že latinái-i jmenují manželství »spi-ežením-conjugium«, a také skutečně man-želé připřaženi jsou k jednomu vozu společného života a jen tenkráte tíži života snadno táhnou, když v trpělivosti jdou svorným krokem. Proto také v římských dobách napomínal je polianský flamin slovy: »Trahite aequo jugo — táhnčte, majíce jho srovnané«. Talc tedy i Vy srovnejte i mysl i srdce i vůli svou v jednotu, abyste byli co jeden, to druhý, čili jak sv. apoštol sličně dí, dva v těle jednom. Smutný to úkaz, kde spřežení jest nesvorné, nesjednocené, kde jeden táhne a druhý zdržuje,

jeden chce v pravo, druhý v levo! `Lnátný vídetislcý kazatel Abraham a San cta Clara mluvil jednou k snoubencům o sjednocenosti, jaké jest manželům třeba, a v nedostižitelném svém humoru líčil peklo manželského života, v němž sjednocenosti není, těmito slovy: »\Vill der Manu sauer, so will sie sůss; will das Weib essen, so will er fasten; will er gehen, so will sie rasten; sagt sie ja, so sagt er nein! S~uft er Bier, so trinkt sie Wein; steht sie auf, so sitzt er nieder; schlágt er sie, so trotzt sie wieder; will er »hy«, so will sie »hot«, dies ist ein Leben, erbarm' es Gott!« A bohužel, že takovýcli manželství jest mnoho, poněvadž jim schází hlavní základ sjednocenosti, totiž trpělivost. Ta-