-93‑

1888, 58.) "Tento moment byl také rozliodující pi•i volbě staročeských písní, jež di•íve vyjmenovány, a bude rozhodným i při volbě ostatních písní, jež ještě uvedeny budou.
Pi-i tom pak nesmí se zapomenouti na jednu zvláštní vlastnost naší písně, že nemá žádného předtaktí (poněvadž přízvuk v češtině je na první slabice), nýbrž hned piný takt, čehož u Němců a v latině nebývá. (»Český lid«, L, 362).
Ještě o jedné věci nutno se zmíniti. Poněvadž písní se vyjadřuje vniti•ní nálada a zároveii působení církevního roku na ki•esfana, bylo by snad dobře, dle povahy jednotlivých částí roku a vynikajícíchsváticů některé mešní písně, zvláště pro neděle určené, s více než jedním nápěvem vydati. Při písních mešních z jednotlivých samo-statných písní sestavených bez toho talc je (jalo výše udáno), ale při jednotlivých (od jednoho básníka složených) by tak býti mohlo. Tak v Adventě se 2 nápěvy (jeden před pozdvihováním, druhý po něm), o Vánocích pro každou část jiný nápěv, po Vánocích (vyjma Zjevení Páně, kde tak, jako o Vánocích) se 3 (jeden až do obětování, druhý až do přijímání, třetí konec), po Zjevení Páně se 2, v postě s 1, o Velkonocích a po celý čas po Velkonoci (největší radost) pro každou část zvláštní nápěv, taktéž v týden Svatodušní, na nejsv. "Trojici 3 nápěvy, obyčejné neděle po svátcích Svatodušních se 2. Na svátky Panny Marie, zasvěcené větší, pro každou částku jiný nápěv, pro menší svátky se 3, ve všední dni se 2. Ve svátky hlavnějších svatých (i českých), jako sv. Jana Nepom, sv. Václava, sv. Cyrilla a Methoděje, svatých apoštolů se 3, pro menší se 2.
Následující návrh byl by u nás novotou. Myslím totiž, a b y s e m e z i jednotlivé sloky mešních písní daly tisknouti krátké modlitbičky, zvláště odpustkové. Vede mne k tomu zkušenost, že děti, když se mezi slokami praeluduje, v kostele nečinny jsou, myslíce, že když nezpívají, nemají více co dělat. Způsobem navrženým by se tomu odpomohlo. ~Iodlitbičlcy ty by se tiskly zvláštním písmem a tak uspoi-ádaly, aby se mezi sloky písně hodily obsahem. Utvrzuje mne v tom tato po

známka Thalhofrova, 581 : »Na mnohých místech, na nichž i na největší svátky při zpívané jen zpěv lidu je zaveden, pozoroval jsem, že zvláště muži málo se modlí; zpívají pilně, ale jsou-li se zpěvem hotovi, domnívají se, že nyní učinili své povinnosti k Bohu zadost. Nějhorlivěji se modlící nebývají nejhorlivější zpěváci.«
Ba, bylo by dobi c, kdyby se při mši sv. v neděli a ve svátek stále nezpívalo, jak se dosud děje (leckde vlivem protestantského zvyku-), nýbrž kdyby místo toho někdy hlasité společné modlitby se konaly, někdy pak při jistých částech úpiné ticho bylo, by každý více rozjímání věnovati se mohl. Tímto způsobem upravil Mohr tak zv. »Singmesse«, kde zpěv sti-ídá se s hlasitou modlitbou, a sice má 4 formulái•e. Názorně líčí neblahé účinky stálého zpěvu na dospělé Selbst v cit. díle, str. 113. násl. Líčení toto je obsáhlé, takže nemožno ho zde podati, ale charakteristická místa přece uvedeme: »V krajinách, kde je zaveden ustavičný zpěv při bohoslužbě, nebývá obyčejně o chóru, o cvičení, dohledu a p. anr řeči. Rozumí se samo sebou, že všechno, co do kostela jde, zpívá spolu a má právo spolu zpívati, krása a umění tu neplatí, jedině snad síla hlasu! — Ustavičný zpěv ne-vede k modlitbě církevní, nevede k lepšímu pochopení mše sv. a spojení se s knězem při ní, činí právě naopak. V krajinách, v nichž před Zoo lety za-veden výhradně lidový zpěv, porozumění mši svaté a církevnímu roku velice po-kleslo, mnohé části mše svaté neznají věřící ani dle jména! — Chceme-li pobožnost v srdci zničiti a náboženská cvičení jen zevními učiniti, je k tomu ustavičný zpěv nejlepší cestou. — Lidé znají nyní jen zpěvník, k modlitbě nepi•ijdou. Proto ani neklečívají, nýbrž sedí nebo stojí. Yi-ivyklé poti-ebě svého hrdla činí zadost, udeří se pi-i pozdvihování zběžně v prsa a jdou spokojeni domů.« Tento úsudek není osamocen, podobně soudí Scháfer, I. c. 43: »Rozhodně škodí, jestliže lid při mši sv. jen zpěvem se zaměstnává a z mládí již veden není ústní, rozjímavou modlitbou hlavní části mše sv. sledovati.«
Kdyby se těchto hlasů mužů zkušených uposlechlo, mělo by to i tu v ý-h o d u, že by v adventě a v postě za-