2 . 1' ě v e c lc ý sbor liturgický. Kolilc členů prav ideluě čítá? Jak často koná pravidelné zkoušky? Kdo cvičí? Jest postaráno o pěvecký dorost pěveckou školou C y r i 11 s ]c o u? Kolikrát, kdo a čemu vyučuje?
3 . 1' í s e ii obecná. Budiž věrně vylíčeno, v jakém stavu se nacliází zpěv obecný. Které písně v roce minulém znova zavedeny jsou? Stává-li odbor ti literátského, který zejména pečuje o zvelebení ušleclitilé písně staročeské? Záslužná činnost na tonito poli zasluhuje zvláštní péče Jednot Cyrillskýcll, abychom se v tomto směru vyrovnali zbožným předkům našim.
4.	Představenstvo Jednoty, jakož i počet členu zakládajících, činných a pi•ispívajících, čímž jeví se účastenství, jalcož i láska osady celé ku zpěvu posvátnému, s udáním dne poslední valné hromady.
5.	Radosti i strasti, úspěch i nezdar, práce a výsledek roku minulého. Dělník vytrvalý odměny dojde, My pouze rozséváme, vláha s nebe padá.
Jednoty farní, které roku minulého zprávu výroční zaslati opominuly, račtež zameškané dopiniti vypsáním dvouleté činnosti Cyrillské.
Veteránům i nováčkům, Jednotám starým i novým, v nastávajícím novém roce: »Zdař Búli!«
F. J. LEHNER,
předseda Obecné jednoty Cyrillské.
Dekrety kongregace ritů v Římě.

1. Celé církvi.
Castokráte pozdvilil sv. Augustin i jiní sv. otcové vážného hlasu svého, aby poukázali na důstojnost a hodnotu zpěvu církevního, jenž takový vliv má na ucho lidské, ž e i ducha d r u h d y slabého lze vroucí poline zbožnosti. Pravdu tuto nahlížejíce, mnozí římští papežové učinili si otázku zpěvu církevního životní otázkou stolce Petrova, tak totiž, že téměř každý pilně pracoval na skvělém odkazu pi-edchůdců svých, zdokonaluje, povznášeje, zdobě monumentální budovu — zpěvu círlcevního. Budovu to pevnou, trvalou, jíž také nižádný nával větrů nezvrátil a nezvrátí. A proč? Protože základ její položen jest »supra firmam petram«. 1'ocházít základ ten z doby apoštolské, upraven slavným Rehořem Velikým, jenž k tomuto odvětví katolické liturgie obrátil veškery snahy své v takové míře, že tyto posvátné zpěvy milerády a vděčně přijaly jméno po slovutném pěstiteli svém. V dobácli následujícícli vy; stupovali i jiní papežové v piném vědomí diistojnosti bohoslužby církevní, a po pi•íkladu nesmrtelného předchůdce svého pracovali neunavně na tom, aby gregorianský zpěv byl nejen ve zděděné formě rytlimu pěstován, nýbrž — a to zvláště — aby se mu specifické, takřka typické formy dostalo. Zejména pak po

vydání dekretův a nai•ízení koncilu Tridentskélio, jakož i po pečlivé opravě římských missalů, jež provedena na rozkaz a pod dozorem papeže 1'ia V., zi-íme takřka denně rostoucí píli a péči Kelioře XIII., Pavla V. k tomu směrující, aby jednotě ritu všude ladně a krásně odpovídala jednota — ve zpěvu církevním. V té příčině získala tato horlivá snaha sv. Stolice oporu nejvydatnější, když svěřila dosavadní Gradual, jenž jednodušší melodie obsahoval, Giovannimu Yierluigiovi da Palestrina, by jej zrevidoval. 'F'ý rozřešil úlohu tuto talc, jak muže povinnostem svým věrného jest důstojno, a známá píle slavného mistra dokázala, že reforma zpěvu církevnílo — jakkoli pravé melodie ponechány — provedena vzorně a dle nejmoudřejších zásad hudebních. Na výsost důležité toto dílo p~evzali pak slavní žáci Palestrinovi, věrně kráčejíce v šlépějích nezapomenutelného učitele svého a pilně pracujícíce jalco on na něm, aby je pak po vůli papežů v medicejslcé tiskárně v Římě vydali.
Zatím však bylo teprve naší době popřáno, abychom podnik jednou započatý řádně dokončili a nabyté zkušenosti k místu pi•ivedli.
By10 totiž nejvroucnějším přáním papeže 1'ia IX. slavné paměti: š t a s t n é docílení jednoty ve zpěvu círk e v n í m. Myšlénkou tou jsa veden svo-