— 85 —

ukázati na význam písně o sobě i u po-rovnání s církevním rokem. Zvláště doriistající mládeží doporučuje se toto poučné rozebírání zpěvníku »Ave Maria«. Nebot mládež vždy bude míti ucho i srdce otevřeno písním jeho, jen když seznámí se s melodií a s obsahem zpěvu v něm obsažených.
Přátelsky spolupůsobíce se sbormistrem nebo učitelem zpěvu můžete zvláště blahodárně podporovati tuto věc tak důležitou. Nacvičené nové písně z »Ave Maria«, at od školní mládeže nebo od místního sboru kostelního, nechejte před-nésti v kostele těmito silami nejdříve samými, a zajisté, že taková vzorná zkouška strhne i ostatní posluchače, aby novou melodii přijali, že usnadní i ostatním věi-ícím, aby nové písni navykli.
Vůbec všudy nechat jeví se bedlivá snaha, aby ode všech navštěvovatelů chrámu Páuě se německé kostelní písně zpívaly hned od prvního počátku k o r-r e k t n ě, s řádnou výslovností, patřičným přizvukováním, v přiměřené výšce — nábožně a vznešeně!
A církevní pi-edstavený také milerád tu a tam při vhodné příležitosti připomene mírně a laskavě osadníkůtn svým nedostatky a poklesky tu a tam se vy-skytující.
Zároveň i varhaník dbáti musí toho, aby při průvodu z pravidla nevolil rejsti-íků pi-íliš silných, jinak by se lehko zpěv školní mládeže a po ní celé osady mohl zvrhnouti v křik.
Při takovém osobním vřelém účastenství místního duchovního pastýře na vývoji a zdárném pěstění církevního zpěvu lidového celá farnost, celá osada věřících vyjadřuje upřímné a otevřeně společně se svým pastýřem před oltářem zbožné city svého srdce a všeobecné vyznání své víry, naděje a lásky — a to věru způsobem, jenž mysl lidskou zázračně dojímá. A i když se věřící z kostela odeberou opět ku své denní práci, tož ony vážné, slavnostní a líbezné tóny písně zní v duši stále, ji těšíce, sílíce a povznášejíce.
Ctihodní bratří! V zahájení reformy církevního zpěvu v naší starobylé diecési připadla vám úloha sice veliká, za to však vznešená a opravdu díkúhodná. Však jste také v oboru tomto již mnohého štastně dosáhli. Tu otázku, kterak zavésti náš nynější diecésní zpěvník do jednotlivých farností, otázku nikterak

lehkou, jste pokojně a obezřetně s ne-obyčejnou dovedností a také se zdarem rozluštili! Mezi tím i v otázce liturgického zpěvu (církevního chorálu a polyfonního zpěvu) jevili jste doposud vřelé účastenství jak tím, že zavítali jste na konference a zkoušky zpěvu, čas od času ku povznesení zpěvu pořádané, tak i tím, že jste na poli tomto docilili namnoze i výkonů proslulých, ba vzorných.
Tut ovšem na dráze nastoupené již se nezastavíte, anobrž rozumně a moudře povedete duležité dílo reformy dále.
Avšak ani v těch osadách, kde re-formě liturgického zpěvu staví se překážky na pohled nepřemožitelné, nikdo neskládej ruce v klín! Hledte jenom, ctihodní bratří, získati své bohumilé práci nejprve pevnou půdu, a pak po-kračujte pomalu, krok za krokem, ale vytrvale podle pravidel a návodů pastorálních. Pomoc Páuě bude pak blízko těm, kteří bohoslužbu sv. církve — a k ní náleží posvátný ritus — pěstují s věrnou oddaností a vážnou vytrvalostí!
Kromě těch prostředků ku pěstování liturgického zpěvu sloužícich, o nichž svrchu jsme se krátce zmínili, jest vydatnou vzpružinou v oboru tomto i to, provází-li ono působení hluboká úcta lidu křestanského k ustanovení, jakým všeobecná matka křestaustva zavedla a zřídila pro všechny časy zpěv takový, jenž jedině jí jest vlastní.
Vidí-li lid křestanský, s jakou úzkostlivou péčí a posvátnou horlivostí bdí cirkev nad čistotou ritu a nad jeho pod-statnou části: latinským totiž zpěvem církevním — po všecky časy, tu jistě že všecky předsudky mimo sebe pustí a mezi nimi zvláště předsudky proti poslednímu.
Konečně uvažujeme-li cenu těch ně-kolika liturgických knih, zvláště Graduale, shledáváme, že i tato jest po-měrně minimální.
Nemůžeme a také nechceme, ctihodní bratří, podávati vám tu detailu ohledně podporování zpěvu liturgického. Postup a způsob jeho musí se zajisté přispůsobiti poměrům místním a časovým.
Avšak dovolujeme si pronésti to své pevné přesvědčení, že ani slepá, bezuzdná horlivost, ani nápadná a chladná zdrženlivost u věci této tak vysoce důležité nebyla by chvályhodným projevem duchovních pastýřů.